"Pandēmijas nāk tad, kad tās ir nepieciešamas. Pandēmijas nenotiks, ja mēs tām neticēsim."
Šādu secinājumu 2024. gada 13. aprīlī Dr. Gerds Reiters (Gerd Reuther) izdarīja savā lekcijā par tēmu
"Biedēšana un izdomātas krīzes, lai vadītu pasauli"..
Universitātes pasniedzējs Dr. Gerds Reiters ir radioloģijas speciālists, medicīnas pasniedzējs un medicīnas vēsturnieks.
Kla.TV pārraida iedziļināšanās bagāto un ļoti aktuālo lekciju par šo notikumu:
Pirms pirms dažām dienām PVO atkal izsludināja ārkārtas situāciju visā pasaulē.
"Berliner Zeitung" 14.8.24. vēstīja:
"PVO atzīst risku, ka pēc 2022. gada Mpox varētu atkal izplatīties starptautiskā mērogā un kļūt
par veselības apdraudējumu vairākās valstīs."</b
Sludinājums par ārkārtas situāciju ir paredzēts, lai brīdinātu iestādes visā pasaulē, lai
sagatavotos iespējamiem slimības uzliesmojumiem."</b.
Tikai pirms dažiem mēnešiem tika pieņemti jaunie Starptautiskie veselības aizsardzības
noteikumi (IHR), veicot "slēptu operāciju".
Tādējādi PVO vai Tedrosam personīgi tika piešķirta vēl lielāka vara pār visām 194 dalībvalstīm.
Vai jaunā Mpox histērija ir kārtējais manevrs lai pasauli pakļautu "PVO diktatūrai"?
Viens ir skaidrs: "Tuvākajās dienās un mēnešos PVO koordinēs globālos pretpasākumus ciešā sadarbībā ar
visām skartajām valstīm (...)," sacīja Tedross..
Kāpēc globālā pandēmija problēma tiek izsludināta tieši tagad, vēl nav zināms.
Ir skaidrs, ka, pateicoties Mpox vakcīnu ražošanas apjoma palielināšanai, farmācijas
gigantu peļņa, kas stagnē, drīz vien pieaugs.
Ernsts Volfs raksta 15 augustā:
"WHO & SPIEGEL saņem miljonus no Bila un Melindas Geitsu fonda, kas, savukārt, veic
lielus ieguldījumus farmācijas nozarē.".
Lai novērtētu pašreizējo situāciju, kopā ar Kla.TV šodien atskatieties uz pandēmiju vēsturi.
Ja, es esmu ļoti priecīgs atgriezties šeit, Vīnē.</b
An galu galā es šeit esmu profesionāli pavadījis 13 gadus no savas dzīves.
Tāpēc es esmu pateicīgs Hausera kungam par to, ka viņš mani atveda atpakaļ uz Vīni .
Jo pēc tam, kas šeit notika ar Corona, Vīne tiešām vairs nebija pievilcīga, tas ir jāsaka.
Un es gandrīz biju zvērējis, ka nekad vairs nepārkāpsim Vīnes robežu.
Bet es tik un tā to darīju, jo uzskatu, ka tas ir ļoti, ļoti svarīgi. <b
Jo, lai šeit ieviestu totalitārismu, viņiem ir vajadzīga vēl viena pandēmija.
Un šī pandēmija nedrīkst notikt.
Un to var novērst tikai tad, ja mēs atskatāmies atpakaļskata spogulī un redzam, kas notika iepriekš.
Kādas ir bijušas epidēmijas pēdējo 700 gadu laikā.
Un tāpēc mēs ar sievu pirms gada uzrakstījām šo bukletu.</b
Epidēmijas vēsturi faktiski var apkopot 150 lappusēs, kam nevajadzētu ticēt.
Jo 700 gadus vienmēr ir noticis viens un tas pats.
Tas nav par baktērijām un vīrusiem. Runa ir par paniku, par neko citu.
Pandēmija ir panikas sinonīms. Jā, un šai panikai ir vajadzīgi miruši cilvēki.
Bet, protams, jūs nevēlaties tieši parādīt šos mirušos cilvēkus no dievbijības.
Varbūt arī tāpēc, ka tie neeksistē. Tāpēc viņi izmanto zārkus.
Un zārki, mēs visi tos pazīstam no Bergamo. Par to man vairs nav daudz ko stāstīt.
Man šķiet, ka bija tikai 13 zārki, kas stundām ilgi riņķoja apkārt.
Bet viņi to visu darīja vairākus gadsimtus agrāk.
Izskatiet attēlu kreisajā pusē. Tas ir tikpat viltots kā zārki labajā pusē.
Vai jūs uzskatāt, ka šādu zārku var vienkārši nest ar visu cilvēku kā vienu cilvēku?
Tam ir nepieciešami zārki, jo jūs nezināt, vai tajos kaut kas ir.
Un, protams, arī tāpēc, ka zārki nevar būt pareizi, jo gadsimtiem ilgi cilvēki vispār netika
apglabāti zārkos, jo tas bija pārāk dārgi.
Un tāpēc, ka tas pārāk ilgi būtu aizkavējis sadalīšanos ierobežotajos kapliču pagalmos.
Un tāpēc viņi šo attēlu uzgleznoja vismaz 100 vai 200 gadus vēlāk un uzzīmēja to ar atpakaļejošu
datumu, it kā tajā būtu attēlota situācija 1347. gadā.
Citiem vārdiem sakot, abas šeit redzamās lietas ir viltus ziņas un nekas cits.
Jo tas ir atkarīgs no šīm bailēm.
Bet šīm bailēm ir divas sejas.
Mums, lielākajai daļai cilvēku, tās ir bailes no kreisās puses.
Bailēm, kas atņem mums spēju domāt, kas liek meklēt aizsardzību un pakļauties palīdzības piedāvājumiem.
Un vēl ir bailes kā iespēja.
Jūs atpazīstat kungu labajā pusē. Šis ir slavenais Vorens Bafets.
Citiem vārdiem sakot, cilvēces mazākumam šī epidēmiskā panika ir iemesls priecāties.
Jo viņš teica: "Plaši izplatītas bailes ir jūsu draugs kā investoram. Jo tad
jūs varat veikt izdevīgus pirkumus.""
Un viņi vienmēr veica šos izdevīgos pirkumus.
Ne tikai tagad Corona, bet pat agrāk. Tātad šeit ir Corona:
Kanādiešu fiziķis Deniss Rankūrs (Denis Rancourt) reiz šeit rakstīja par nabadzību pret mirušajiem.
Un jūs redzat: Jo nabadzīgāki iedzīvotāji, jo biežāk tie mirst - nevis no vīrusa, bet no pasākumiem.</b
Tas pats notika arī iepriekš, 1866. un 1871. gadā Amsterdamā, tepat augšā, par bakām.
Tāds ir nabadzīgo mirušo skaits un tāds ir ļoti bagāto mirušo skaits.
Un te, lejā, viss par holēru, b>mirst nabadzīgie, mirst bagātie.
Tas nozīmē, ka jūs vienmēr esat varējuši atbrīvoties no tās iedzīvotāju daļas, kuru
vairs nevēlaties, ar epidēmijas palīdzību.
Un galvenais - tā nebija viņu vaina. Un viņi nevēlas būt vainīgi.
Tātad jums nav nepieciešams sākt karu, lai samazinātu iedzīvotāju skaitu. Pietiks ar epidēmiju.
Un, protams, tad jūs varat pārorientēt ekonomiku. Mēs tagad redzam, kas notiek ar Corona:</b
Jaunie lielie projekti, kas iepriekš nekad nebūtu īstenoti.
Bet viņi to ir darījuši arī agrāk, piemēram, ar epidēmijām, kā es jums tūlīt parādīšu.
Izbrīd ekonomika uzplauka.
Bet cilvēki nomira, un vairs nebija neviena, kas varētu strādāt.
tika uzsākti jauni lieli projekti un tika atbrīvoti arī no dažiem cilvēkiem.
Šodien zvērinātāji, agrāk tie bija tikai ķeceri un raganas vai ebreji, kurus vienkārši nogalināja, lai atbrīvotu
vietu jauniem cilvēkiem, kas kontrolē sabiedrību.
Ir aptuvenā pārskatā no 1347. gada līdz mūsdienām var redzēt, ka šeit vienmēr ir
bijuši kādi epidēmijas gadījumi.
Bet šajā epidēmijas stāstā ir arī dīvaini pārtraukumi.
Kāpēc līdz 1347. gadam gadsimtiem ilgi nebija epidēmiju?
Jums sev jājautā, vai ir bijusi pastāvīga epidēmija ik pēc astoņiem līdz desmit gadiem.
Un 1918. gadā, Pirmā pasaules kara beigās, esot bijusi liela epidēmija, labi zināmā
spāņu gripa, jo daudzi cilvēki bija slimi.
Bet mums bija arī Otrais pasaules karš.
Kāpēc nebija epidēmijas Otrā pasaules kara beigās, kad cilvēku stāvoklis bija ne mazāk slikts?
Atbilde var būt tikai šāda: : Tāpēc, ka jūs acīmredzot nevarējāt tos izmantot tajā laikā.
Un šeit ir uzskaitīti mēra gadījumi no 1347. līdz 1750. gadam, un jūs varat redzēt, ka pēc pirmā lielā sprādziena 1347. gadā, šī
straujā kāpuma, tad Trīsdesmitgadu kara laikā - mēra gadījumu bija arvien vairāk un pēc tam
pēkšņi tālāk mēra gadījumu bija daudz mazāk.
Kam vajadzētu būt noticis medicīniski?
Jūs kļūstat gudrāki, ja pievēršat uzmanību sociālajiem apstākļiem:</b
Katoļu baznīca 1347. gadā patiešām nāca klajā ar savu pasaules prasību un teica: "Katrai dvēselei jābūt mums pakļautai".
Tam bija nepieciešamas bailes no epidēmijas. Un, protams, bija pretestība.
To bieži dēvē par zemnieku kariem, kas attīstījās.
Bet ne tikai zemnieki pretojās viņu ekspluatācijai un apspiešanai.
Tie bija pilsoņi, kas sākotnēji dzīvoja šajās valstīs.
Un redziet, epidēmiju skaits ir palielinājies, lai to kontrolētu.
līdz beidzot notika tādi nozīmīgi notikumi kā Trīsdesmitgadu karš.
Bet tad, līdz ar kontrreformāciju un baroka krāšņumu, tā kļuva relatīvi klusa.
Tur tika celtas baroka pilis, tur tika celtas baroka baznīcas.
Bija vajadzīgs darbaspēks, un cilvēki bija tik labi kontrolēti, ka viņi teica: "Tagad mēs varam iztikt bez epidēmijām.".
Un vēl kaut kas, kas arī liecina, ka šīs epidēmijas nav loģiska dabas parādība, kā tas bija ar Covid, proti, pat
pēc ilgāka laika mums bija ļoti atšķirīga saslimstība atsevišķos apgabalos, federālajās zemēs vai ES valstīs.
Kā tas ir iespējams, ja slimība it kā pāriet no cilvēka uz cilvēku pa gaisu?
Tad pēc ļoti īsa laika, pēc dažām nedēļām vai mēnešiem, jābūt līdzsvaram, citiem vārdiem sakot,
visur jābūt aptuveni vienādam slimību biežumam.
Bet tā tas nebija.
Ir vienīgā reize, kad bija pārmērīga mirstība - kanādiešu fiziķis Deniss Rankūrs savulaik simulēja un aprēķināja arī to -
bija 2020. gada martā, aprīlī. Un arī tas atkal ir atklājums.
Ķīnas ievestajai slimībai tad būtu vajadzējis parādīties lielākajās ostu un lidostu ostās un izplatīties no turienes.
Bet tā tas nebija.
Tas bija Ziemeļitālija, tā bija Strasbūra, Elzasa, tā bija Parīze, tas bija Briseles apkārtne, mazliet
Londona un tas bija Madrides un Barselonas apkārtne.
Bet ne kaut kur citur, kur bija arī lidostas un ostas. Un kāpēc tas viss notika?
Jo tas nebija infekcijas gadījums, kas notika, pārmērīga mirstība - tā bija medicīniska nāve, kas notika.
Patiesībā Pasaules Veselības organizācija ir izdevusi ieteikumu, ka pacientus ar aizdomām par Kovid-19 pēc iespējas
ātrāk jāventilē, kas veciem cilvēkiem praktiski ir līdzvērtīgi slepkavībai, jo viņus vairs nevar
atvienot no mākslīgās ventilācijas aparāta.
Viņi izrakstīja hlorokvīnu, zāles pret malāriju, ar faktiski nāvējošu devu.
Tas, ko viņi šeit izdarīja, bija slepkavība. Visiem, kas to īstenoja, tas bija jāzina.
Kā redzat, dažās valstīs, piemēram, Vācijā vai Austrijā, viņi to nedarīja, bet šajās valstīs viņi to darīja. Viņi
deva Remdesiviru, kas bija pilnīgi bezjēdzīgs un kaitīgs.</b
Bet vēl sliktāk - pacientiem, kuri tika nevajadzīgi ventilēti, netika dotas arī antibiotikas.
Ir gan katram ventilācijas pacientam bez šīm antibiotikām attīstās bakteriāla infekcija.
Tas nozīmē, ka principā dažos reģionos dažu nedēļu laikā tīši tika izraisīta medicīniska
nāve, lai izraisītu nepieciešamo paniku.
Un ja mēs atskatāmies uz 1347. gadu, uz pirmo lielo mēri, tad arī šodien ir šādas kartes, un arī
tur var redzēt, ka kaut kas nevar būt kārtībā.
Mērus izplatība šķiet diezgan viendabīga, tomēr šis mēris būtu turpinājies piecus gadus, un oficiāli tiek atzīti pat veseli
reģioni - piemēram, mūsdienu Polija, Vācijas austrumu daļa, Čehija, Milānas apkārtne un šeit, Pirenejos, - tie būtu palikuši
slimības neskarti piecus gadus, bez ģeogrāfiskām robežām.
Tas var būt tikai tāpēc, ka cilvēki tur nepiedalījās, un tas ir tas, kas mums ir jādara! Ja
pietiekami daudz cilvēku nepiedalīsies, pandēmijas nebūs!
Tā pašā laikā pētījumi ir arī diezgan labi parādījuši, ka šis mēris, kur tas vispār notika - pilsētu bija
salīdzinoši maz -, 95,5 % gadījumu notika desmit kilometru attālumā no kuģojamiem ūdensceļiem..
Un jūs zināt, cik daudzās valsts daļās nav kuģojamu ūdensceļu.
Tas nozīmē, ka daudzos no šiem reģioniem, kur iekrāsotie apgabali ir vienkārši iezīmēti, lai
parādītu, ka it kā bija tik slikti, nekas nenotika.
Ja, jums ir jāizveido šādi pilsētas punkti.
Un tad mūsu pētījumi parādīja , ka daudzi no šiem mēra statistikas datiem ir izdomāti.
Ir vairākās pilsētās saņemti tādi paši ziņojumi, tikai mainīts pilsētas nosaukums, kas liecina, ka tur ir noticis mēris.
Bet pat tad, ja jūs to nedarītu un vienkārši ņemtu vērā to, ka lielākā daļa Eiropas bija lauku apvidi un ka tolaik cilvēki
nedzīvoja galvenokārt lielajās pilsētās, bet gan laukos, tad tikai desmit procenti iedzīvotāju vispār būtu cietuši..
Tāpēc nevarēja būt ne runas par masveida nāvi un masveida saslimšanu jau 1347. gadā, kad sākās pirmais
iespējamais lielais mēris. Un kāpēc tas bija vajadzīgs?
Tā laikā runa bija arī par pārstrukturēšanu.
Un ja šodien ieskatās vēstures grāmatā tiek rakstīts:
Pirmais mēris bija renesanses priekšvēstnesis. Tāpat kā mēs tagad piedzīvojam pagrieziena punktu.
Viņi to izdarīja. Un tolaik finanšu tirgus bija ebreju rokās.
Pēc tam, kad puse no ebreju kopienām tika iznīcinātas, tas vairs nebija ebreju, bet gan vietējo
patriciešu rokās, kas pārņēma šo biznesu.
Ir izdevīgi, ka daudzi, arī baznīcas prinči, atbrīvojās no parādiem, jo viņi nogalināja savus kreditorus.
Ekonomikas reorganizācija. Tajā laikā lielāko daļu smalko audumu ieveda no Ziemeļitālijas, bet ne pēc 1352.
gada. Manufaktūrās pēkšņi radās vācu tekstilrūpniecība.
Katoļu baznīcai pēkšņi pilsētās bija daudz zemes, un tā varēja celt milzīgas katedrāles. Protams, ne par savu naudu.
Un dažās vietās, kur tas darbojās, iedzīvotāju skaits bija tikai nedaudz vieglāk pārvaldāms.
Jo, ja kaut kur bojā gāja vairāk cilvēku, tā bija tikai dažās lielās pilsētās.
Un tad jums bija mazāk nepatīkamu cilvēku.
Izskatīsim vēl vienu notikumu - tā saukto angļu svīšanu 1529. gadā, kas bija ļoti dīvains notikums.
Tāpat kā Vuhānā 1529. gadā kāds kuģis bija nogādājis nāvējošu mēri Hamburgas ostā .
Saskaņā ar visu, ko var rekonstruēt, tā, iespējams, bija vasaras gripa.
Bet dīvainā kārtā vasaras gripa notika tikai dažās Vācijas un Šveices pilsētās, nedaudz Nīderlandē -
bet ne Francijā, ne Polijā, ne Čehijā.
Šodien medicīnas vēsturnieki joprojām meklē patogēnu. Bet viņi to neatrod.
Bet jūs to varat atrast, ja aplūkojat Reformācijas karti.
1517. gadā kāds Mārtiņš Luters reformēja baznīcu un tagad pastāvēja protestantu baznīca.
Tās ir teritorijas, kurās pilsētas ir pārgājušas protestantu ticībā.
Tās gandrīz viens pret vienu atbilst pilsētām , kurās notika angļu svīšana.
Un tas nenotika infekcijas dēļ, bet gan terapijas dēļ.
Šajās pilsētās cilvēkiem tika teikts, ka vasaras vidū 35 grādu temperatūrā 24 stundas jābūt
sasietiem divās segās. Un tad viņi nomira.
Tas bija hidroksihlorokvīns, ko lietoja tajā laikā.
Diemžēl daudzi cilvēki toreiz bija tik daudz baidījušies , ka ļāva sevi nobiedēt un darīja tieši tā.
Un raksts bija publicēts, interesanti, jo mēs šobrīd atrodamies Austrijā, un to parakstīja divi farmaceiti no Lincas.
Abi Lincas farmaceiti nekad netika atrasti jo viņi nekad nav pastāvējuši.
Tie bija viltus farmaceiti, bet ar to pietika lai nogalinātu vairākus tūkstošus cilvēku.
Un kas notika Londonā 1665. gadā? Bija Lielā mēra epidēmija, kas prasīja 68 000 dzīvību.
Varbūt ir, varbūt nav, es pat negribu spriest. Bet kas notika gadu vēlāk?
Lielā uguns. Visa Londona nodega - termiskā renovācija, kas ļoti labi nostrādāja pēc mēra radītā šoka.
A kas notika pēc Londonas baroka pārbūves ? Nekad vairs nebija cita mēra. Kāda sakritība.
Vai nu aplūkosim 1830.-31. gadu. Tas vēl nebija 1848. gads, bet tas jau rūgstēja.
Pēc Napoleona kariem, kā mēs īpaši labi zinām šeit, Austrijā, tika nodibināts Meternhiha režīms.
Un tad jūs varētu redzēt, kam šīs maskas patiesībā ir noderīgas.
Ne lai aizsargātu pret infekciju, bet lai aizliegtu runu.
Tā toreiz to parādīja multiplikācijas filma. Tāpat bija arī citās valstīs.
Bija revolūcijas Parīzē, Briselē, Anverpenē, Varšavā. Un tas kļuva bīstami.
Un kas sekoja? Tad nāca holera. Viņa pirmo reizi ceļoja no Bengālijas.
Tūkstošiem gadu viņa nesaņēma kuģi, bet tad pēkšņi viņa nāca. Un tad cilvēki nomira.
Un, protams, tikai lielajās pilsētās, jo revolūcijas tolaik vēl notika lielajās pilsētās.
Un pēdējais - arī spāņu gripa, ko daudzi koronavīrusu kritiķi joprojām uzskata par īstu infekciju, nav īsta.
Turpmāk varat apskatīt šeit: Šī ir statistika par gripas biežumu Vācijas armijā 1918. gadā.
Tur bija vasaras gripa, 6,5 procenti no karavīriem bija slimi.
Ir rudens gripa, kas bija nepārsniedza pat 2 procentus.
Un cilvēks, kurš bija atbildīgs par Vācijas armijas sakāvi, Erihs Ludendorfs, varēja
teikt: Mēs zaudējām tikai spāņu gripas dēļ.
Nē, viņš teica: cilvēkiem bija mazliet gripa, bet galvenokārt viņiem nebija kartupeļu, un no mājām viņi līdzi bija
atveduši sliktu garastāvokli. Tāpēc vācu armija zaudēja.
Un 1918. gada novembrī gripa bija beigusies. Nekas vairs nebija palicis.
Bet šodien par to var lasīt grāmatās, kas ilga līdz 1923. gadam.
Bet ņemiet vecās grāmatas, tajās tas nav teikts. Cilvēkiem 1919. gadā bija šī normālā gripa, kas bija
tikai nedaudz smagāka, jo kara beigās cilvēki bija trūcīgi un viņiem nebija ko sildīties..
Viņi jau bija par viņiem aizmirsuši.
Tātad arī tolaik nebija jaunu patogēnu, nebija bīstamu patogēnu.
Tie bija apstākļi labākajā gadījumā. Tā bija ne jauna gripa, kas šeit notika.
Tik tikpat maz, cik tas bija tagad.
Un tāpēc tika uzrakstīts laikraksts, kurā Ķelnes pilsētai tika veikta izmeklēšana, ka Ķelnes
iedzīvotāji par spāņu gripu būtībā uzzināja no laikraksta.
Bet ne slimības un ne nāves gadījumi, kas būtu gulējuši uz katra ielas stūra.
Un tieši to Andersenas kundze jau iepriekš teica drastiskiem vārdiem, viņas vārdiem runājot.
To teica cilvēks, kuram es vēlreiz vēlos izteikt cieņu tāpēc, ka viņš ir Vīnes iedzīvotājs.
Ivans Iļjičs jau 1975. gadā paredzēja scenāriju, ar kuru mēs saskaramies.
Viņš teica: "Jauna zinātnisko kontrolieru elite vēlas pārvērst visu pasauli slimnīcas palātā un valdīt pār to."</b
Šī jaunā medicīnas garīdzniecība vēlas izlemt, kas ir slimība, kas ir vai var būt slims un kas viņam būtu jādara.".
Viņš neko nezināja par RNS vakcināciju un par PCR testiem. Bet viņš zināja mehānismus.
Kāpēc? Tāpēc, ka Ivans Iļjičs bija katoļu katoļu priesteris. Viņam bija iekšēja informācija.
Tātad, un tagad jūs, iespējams, vēlēsieties no manis uzzināt, ka tas, kurš ieskatās pagātnē, var paredzēt nākotni, ko
šis čaulas spēles spēlētājs izvilks kā nākamo pandēmiju.
Ja arī nevaru pateikt, ko viņš izvilks no savas cepures.
Bet es varu jums pateikt, ka tas nāks, kad tas būs vajadzīgs vai kad tas neizdosies, un tas nenāks, ja mēs tam neticēsim.
Pietiek, ja pietiekami liels skaits cilvēku netic pandēmijai un "nav totalitārisma bez pandēmijas".
Pateicos.