Ob 5. obletnici atentata na Walterja Lübckeja 2. junija 2019 predvajamo odlomke iz našega
dokumentarnega filma "Tiefer Staat" (www.kla.tv/16518).
Namen tega še vedno zelo aktualnega dokumentarnega filma je ozavestiti dejstvo, da politika, medijske kampanje in celo
atentati niso niti naključni niti samovoljni, temveč - glede na dobro utemeljene raziskave - skoraj
brez težav sledijo vnaprej pripravljenim načrtom.
V zvezi s primerom umora Lübckeja politiki in vodilni mediji trenutno opozarjajo na domnevno drastično povečanje sovraštva
in sovražnega govora ter na domnevno povečanje desničarskega radikalizma, ki naj bi vse bolj prihajal iz strank, kot je AfD.
Skrbno raziskana dejstva v naslednji kratki različici dokumentarnega filma Kla.TV "Deep State" pa
kažejo, da je za razumevanje resničnih povezav in ozadij potrebno kritično in zahtevno oko.
vključenost NSU
Groza kot instrument
Več stoletij stari skrivni načrti
Primer umora Lübcke
Kaj je globoka država?
"Globoka država"
Po umoru nemškega politika CDU Dr. Walterja Lübckeja v začetku junija 2019 so se več tednov pojavljale novice o ozadju umora.
Motiv za kaznivo dejanje naj bi bilo "sovraštvo desnice", ki naj bi ga Lübcke povzročila
njegova izjava iz leta 2015 na vrhuncu begunske krize.
Vodilni mediji so takoj posredovali ustaljeno podobo: "Desničarski teror je nevarnost številka 1".
V osemdesetih letih prejšnjega stoletja je bil levičarski terorizem še vedno označen kot "javni sovražnik številka ena".
Kako se je lahko javno mnenje obrnilo za 180°?
Ali so podobe sovražnikov "desničarskega terorizma" in "levičarskega terorizma" morda namenjene
odvračanju pozornosti od povsem drugačnih sil, ki v ozadju rušijo pravno državo in demokracijo?
Priznani švicarski zgodovinar in raziskovalec miru Dr. Daniele Ganser v tem kontekstu govori o tako imenovani "globoki državi",
ki se je s prikritim vojskovanjem in operacijami pod lažno zastavo infiltrirala v demokratične strukture po vsem svetu.
Kaj je "globoka država"?
Izraz "globoka država" se od 70. let prejšnjega stoletja uporablja za opis struktur moči in odločanja v tajnih službah,
vojski, politiki in sodstvu, ki niso demokratično legitimne.
Od devetdesetih let prejšnjega stoletja so bile razkrite globalno dejavne mreže, ki
prikrito uresničujejo interese tajne elite moči.
Ne glede na to, katera politična stranka je trenutno na oblasti, je pod krinko demokracije potekalo in še
poteka neopaženo uresničevanje dolgoletnih načrtov.
Cilj je širjenje moči in kopičenje denarja globalno prevladujočih družin (npr. Rothschildi, Rockefellerji).
Deep State - Primer 1: Vključenost nemških državnih organov v primer NSU
Med letoma 2000 in 2006 so se zgodili tako imenovani "umori s kebabom", za katere je bila izključno odgovorna
desničarska teroristična celica "Nacionalsocialistično podzemlje" (NSU) pod vodstvom Beate Zschäpe.
Različni raziskovalni novinarji, kot je Jürgen Elsässer, so primer med drugim raziskovali z analizo sodnih zapisnikov.
Izkazalo se je, da so bili v primer NSU vpleteni državni organi, kot je torinski urad za zaščito ustave.
Andreas Temme je na primer dokazano sodeloval pri vzpostavitvi mreže NSU in neposredno ali posredno pri
izvedbi zgoraj omenjenih umorov v kebabu, vendar sodišče tega nikoli ni temeljito raziskalo.
Turingijski urad za zaščito ustave je dokazano pomembno sodeloval pri financiranju in razvoju desničarske mreže okoli NSU.
V okolju NSU je prišlo tudi do skrivnostne smrti prič.
Še posebej eksplozivno je dejstvo, da je bilo uničenih 19 spisov, povezanih s primerom NSU,
preostali spisi pa so bili sprva blokirani za 120 let.
To obdobje blokade je bilo pozneje skrajšano do leta 2044.
Ali skuša nemška država prikriti svojo vpletenost v afero NSU?
Globoka država - primer 2: Primer umora Lübcke: "Globoka država" v akciji?
Odkar je bil umorjen politik CDU in predsednik okrožja Kassel Dr. Walter Lübcke, se
vrstijo poročila in komentarji o ozadju tega umora.
Po uradnih navedbah je bil Lübcke ubit s strelom v glavo na terasi svojega posestva v noči na 2. junij.
Storilec naj bi bil desničarski skrajnež Stephan E.
Možni motiv za kaznivo dejanje je "sovraštvo desnice", ki naj bi ga politik med drugim doživel zaradi
izjave, ki jo je podal na vrhuncu begunske krize.
Čeprav na podlagi preiskav še ni mogoče sprejeti jasnih sklepov, medijski naslovi že dajejo jasno
sliko: "Desničarski terorizem je največja nevarnost".
Nobenega dvoma ni, da je treba dejanski teror, ki ga motivira sovraštvo desničarskih ali levičarskih skrajnežev, obsoditi in
kaznovati na najostrejši možni način, brez vprašanj ali zadržkov.
Toda ali lahko nasilno smrt Walterja Lübckeja res jasno in izključno pripišemo desničarskemu ekstremizmu?
Vsaj nekatere povezave sprožajo pomembna vprašanja:
1. mrtvega Walterja Lübckeja je našel njegov sin, ki ni poklical zdravnika nujne medicinske pomoči, temveč prijatelja
reševalca z zabave na sejmišču, ki je potekala nasproti.
Izkazalo se je, da je prizorišče zločina priredil tako, da je odstranil kri in morda tudi druge sledi.
Reševalci so prišli veliko pozneje in Walterja Lübckeja odpeljali s seboj, čeprav so luknjo od
krogle v njegovi glavi odkrili šele v bolnišnici.
2. nekdanji uradnik za zaščito ustave Andreas Temme, ki je že med letoma 2000 in 2006 odigral sumljivo vlogo pri umorih, ki jih je
zagrešila desničarska mreža NSU - nacionalsocialistično podzemlje -, je pozneje prešel v vladno agencijo Walterja Lübckeja.
Temme je bil dokazano neposredno ali posredno vpleten v vzpostavitev mreže NSU in izvedbo umorov.
Serijo umorov desetih pretežno turških žrtev so pripisali izključno desničarski mreži.
Država je močno ovirala pravo preiskavo umorov.
Zvezni urad za zaščito ustave je konec leta 2011 uničil vsaj 19 eksplozivnih datotek, preostale pa so bile blokirane za 120 let.
Okoli sojenja NSU je vidno umrlo več kot ducat prič.
Omeniti velja, da je v primeru umora Lübckeja eden od Temmejevih tajnih agentov ponovno tesno povezan z obtoženim Stephanom E..
3. leta 2015 je preiskovalni odbor NSU prejel spise s "tajnim dokumentom z relevantnimi
informacijami" o Stephanu E., osumljencu v zadevi Lübcke.
Kot poroča Hessischer Rundfunk, pa državni urad za zaščito ustave nima več osebnega dosjeja
domnevnega morilca predsednika okrožja Kassel.
Dejstva so torej vse prej kot jasna. Kljub temu se preiskave vodijo izključno proti "desnici".
Kakšni so še drugi možni motivi v primeru Lübckejevega umora?
1 Deželni svet Lübcke med drugim izdaja dovoljenja za vetrne elektrarne.
V času, ko je bila Lübckejeva na položaju, je večkrat prišlo do sporov glede teh dovoljenj, med drugim
tudi zato, ker sta Lübckejeva sinova sama upravljavca več vetrnih in sončnih elektrarn.
Lübcke se je kot okrožni predsednik zelo "zavzemal" za odobritev vetrnih elektrarn, tudi na pomembnih naravovarstvenih
območjih, kar je včasih povzročilo jezne proteste.
2 Možno je tudi, da je kalabrijska mafija Ndrangheta storila dejanje prelivanja krvi. Ta je že več let dejavna v Kasslu.
Dokazano je, da je Ndrangheta prala milijarde dolarjev denarja, pridobljenega iz prodaje drog, orožja, rdečih
luči in stavnic, predvsem prek vetrnih turbin, zato je bila leta 2013 izvedena vseslovenska racija.
Če povzamemo, so različne preiskovalne platforme prišle do zaključka, da so dejstva v primeru
umora Lübcke zelo nejasna in celo protislovna.
Kljub temu so za umor doslej obtožili le "desničarske skrajneže", politiki pa so že potegnili posledice.
Zvezni notranji minister Horst Seehofer želi bistveno okrepiti "boj proti desničarskemu ekstremizmu"...
Vendar pa takšni naslovi ne puščajo dvoma, v katero smer se te posledice dejansko odvijajo:
FAZ z dne 19. junija: "Umor Walterja Lübckeja - CDU pripisuje soodgovornost AfD"
ali ZEIT ONLINE: "Annegret Kramp-Karrenbauer krivi AfD za smrt Walterja Lübckeja".
Predstavnik SPD za proračunsko politiko Johannes Kahrs je na Twitterju pozval: "... prepovedati AfD, nato
pa člane AfD odpustiti s položajev javnih uslužbencev."
Te izjave so povezane s kritičnim stališčem AfD do migracijske politike nemške vlade, ki jo povsem nediferencirano
enači s ksenofobijo, ki je bila podlaga za ta umor.
Medijske produkcije, kot sta umora v NSU in Lübcke, ki so bile razglašene za "veliko grožnjo s strani desnice", so očitno
namenjene opravičevanju cenzure, nadzora, sankcij in prepovedi za stranke, kot so AfD, izobraževalna gibanja in svobodni
mediji, ter celo izključevanju kritikov sistema iz družbe.