Pri príležitosti 5. výročia atentátu na Waltera Lübckeho 2. júna 2019 premietame úryvky z nášho
dokumentárneho filmu "Tiefer Staat" (www.kla.tv/16518).
Cieľom tohto stále veľmi aktuálneho dokumentu je upozorniť na skutočnosť, že politika, mediálne kampane a dokonca aj
atentáty nie sú náhodné ani svojvoľné, ale - podľa podložených výskumov - takmer bez problémov sledujú vopred pripravený plán.
V súvislosti s prípadom vraždy Lübckeho politici a popredné médiá v súčasnosti varujú pred údajným drastickým nárastom nenávisti
a nenávistných prejavov a pred údajným nárastom pravicového radikalizmu, ktorý vraj čoraz viac vychádza zo strán, ako je AfD.
Starostlivo preskúmané fakty v nasledujúcej skrátenej verzii dokumentu Kla.TV "Deep State" však ukazujú,
že na pochopenie skutočných súvislostí a pozadia je potrebné kritické a náročné oko.
Zapojenie NSU
Teror ako nástroj
Stáročia staré tajné plány
Prípad vraždy Lübcke
Čo je hlboký štát?
"Hlboký štát"
Po vražde nemeckého politika CDU Dr. Waltera Lübckeho začiatkom júna 2019 sa niekoľko týždňov šírili správy o pozadí vraždy.
Za motív činu sa považuje "pravicová nenávisť", ktorú si Lübcke údajne vynútil svojím
výrokom z roku 2015, keď vrcholila utečenecká kríza.
Vedúce médiá okamžite vytvorili pevný obraz: "Pravicový teror je nebezpečenstvo číslo 1".
V 80. rokoch bol ľavicový terorizmus stále označovaný za "verejného nepriateľa číslo jeden".
Ako sa mohlo vnímanie verejnosti zmeniť o 180°?
Je možné, že nepriateľské obrazy "pravicového terorizmu" a "ľavicového terorizmu" majú odvrátiť pozornosť od úplne
iných síl, ktoré v pozadí torpédujú právny štát a demokraciu?
Renomovaný švajčiarsky historik a mierový výskumník Dr. Daniele Ganser v tejto súvislosti hovorí o takzvanom "hlbokom štáte",
ktorý sa infiltroval do demokratických štruktúr na celom svete prostredníctvom tajnej vojny a operácií pod falošnou vlajkou.
Čo je to "hlboký štát"?
Od 70. rokov 20. storočia sa pojem "hlboký štát" používa na označenie mocenských a rozhodovacích štruktúr
v tajných službách, armáde, politike a súdnictve, ktoré nie sú demokraticky legitimizované.
Od 90. rokov 20. storočia boli odhalené celosvetovo aktívne siete, ktoré tajne sledujú záujmy tajnej mocenskej elity.
Bez ohľadu na to, ktorá politická strana je momentálne pri moci, realizácia dlhodobých plánov
prebiehala a prebieha nepozorovane pod rúškom demokracie.
Cieľom je rozšírenie moci a akumulácia peňazí globálne dominantných rodín (napr. Rothschildovcov, Rockefellerovcov).
Hlboký štát - Príklad 1: Zapojenie nemeckých štátnych orgánov do prípadu NSU
V rokoch 2000 až 2006 boli spáchané takzvané "kebabové vraždy", za ktoré bola zodpovedná výlučne pravicová
teroristická bunka "Národnosocialistické podzemie" - skrátene NSU - vedená Beate Zschäpeovou.
Prípad vyšetrovali rôzni investigatívni novinári, ako napríklad Jürgen Elsässer, ktorí okrem iného analyzovali súdne prepisy.
Vyšlo najavo, že do prípadu NSU boli zapojené štátne orgány, ako napríklad Durínsky úrad na ochranu ústavy.
Andreas Temme sa napríklad preukázateľne podieľal na vytvorení siete NSU a priamo alebo nepriamo na
vykonaní vyššie uvedených kebabových vrážd, čo však nikdy nebolo dôkladne vyšetrené na súde.
Durínsky úrad na ochranu ústavy sa preukázateľne významne podieľal na financovaní a rozvoji pravicovej siete okolo NSU.
V prostredí NSU došlo aj k záhadnej smrti svedkov.
Obzvlášť výbušná je skutočnosť, že 19 spisov týkajúcich sa prípadu NSU bolo zničených a
zvyšné spisy boli pôvodne zablokované na 120 rokov.
Toto obdobie blokovania bolo následne skrátené do roku 2044.
Snaží sa nemecký štát zakryť svoju účasť na afére NSU?
Hlboký štát - Príklad 2: Prípad vraždy Ľubky: "Hlboký štát" v akcii?
Od vraždy politika CDU a okresného predsedu v Kassli Dr. Waltera Lübckeho pribúdajú správy a komentáre o pozadí tejto vraždy.
Podľa oficiálnych vyhlásení bol Lübcke zabitý výstrelom do hlavy na terase svojho pozemku v noci 2. júna.
Páchateľom je údajne pravicový extrémista Stephan E.
Možným motívom trestného činu je "nenávisť pravice", ktorú si politik údajne vynútil okrem iného v
dôsledku výroku, ktorý urobil na vrchole utečeneckej krízy.
Hoci vyšetrovanie ešte neumožnilo vyvodiť jasné závery, titulky v médiách už prinášajú hotový
obraz: "Pravicový teror je nebezpečenstvo číslo jeden".
Niet pochýb o tom, že skutočný teror motivovaný nenávisťou zo strany pravicových alebo ľavicových extrémistov treba
bez akýchkoľvek pochybností a výhrad odsúdiť a potrestať.
Možno však násilnú smrť Waltera Lübckeho skutočne jednoznačne a výlučne pripísať pravicovo-extrémistickému pozadiu?
Prinajmenšom niektoré súvislosti vyvolávajú dôležité otázky:
1. Mŕtveho Waltera Lübckeho našiel jeho syn, ktorý nezavolal lekára záchrannej služby, ale kamaráta
záchranára z jarmočnej zábavy, ktorá sa konala oproti.
Ako sa ukázalo, zmanipuloval miesto činu tým, že z neho odstránil krv a prípadne aj ďalšie stopy.
Záchranná služba prišla oveľa neskôr a Waltera Lübckeho zobrala so sebou, hoci dieru po
guľke v jeho hlave objavili až v nemocnici.
2. Bývalý ochranca ústavy Andreas Temme, ktorý už v rokoch 2000 až 2006 zohral pochybnú úlohu pri vraždách spáchaných
pravicovou sieťou NSU - Národnosocialistické podzemie, neskôr prešiel do vládnej agentúry Waltera Lübckeho.
Temme sa preukázateľne priamo alebo nepriamo podieľal na vytvorení siete NSU a vykonaní vrážd.
Séria vrážd desiatich prevažne tureckých obetí bola pripísaná výlučne pravicovej sieti.
Skutočnému vyšetrovaniu vrážd štát masívne bránil.
Koncom roka 2011 Spolkový úrad na ochranu ústavy zničil najmenej 19 výbušných spisov a zvyšné boli zablokované na 120 rokov.
Okolo procesu s NSU došlo k nápadnému úmrtiu viac ako desiatky svedkov.
Je pozoruhodné, že v prípade vraždy Lübckeho je jeden z tajných agentov Temme opäť úzko prepojený s obvineným Stephanom E..
3. V roku 2015 boli vyšetrovaciemu výboru NSU poskytnuté spisy obsahujúce "utajovaný dokument s relevantnými
informáciami" o Stephanovi E., podozrivom v prípade Lübcke.
Ako však informoval Hessischer Rundfunk, Štátny úrad na ochranu ústavy už nemá osobný spis údajného vraha predsedu okresu Kassel.
Skutočnosti sú teda všetko, len nie jasné. Napriek tomu sa vyšetrovanie vedie výlučne proti "pravici".
Aké sú však ďalšie možné motívy v prípade vraždy Lübckeho?
1 Regionálna rada Lübcke okrem iného vydáva povolenia na výstavbu veterných turbín.
Počas pôsobenia Lübckeho vo funkcii dochádzalo k opakovaným konfliktom v súvislosti s týmito licenciami, a
to aj preto, že Lübckeho synovia sú sami prevádzkovateľmi viacerých veterných a solárnych parkov.
Ako okresný predseda sa Lübcke veľmi "angažoval" pri povoľovaní veterných turbín, a to aj v dôležitých oblastiach
ochrany prírody, čo niekedy viedlo k rozhorčeným protestom.
2 Je tiež možné, že kalábrijská mafia Ndrangheta sa dopustila krviprelievania. Tá pôsobí v Kasseli už roky.
Je dokázané, že Ndrangheta perie miliardy z drog, zbraní, červených lámp a stávkových kancelárií,
predovšetkým prostredníctvom veterných turbín, a preto sa v roku 2013 uskutočnila celoštátna razia.
Ak to zhrnieme, rôzne vyšetrovacie platformy dospeli k záveru, že fakty v prípade vraždy
Lübckeho sú mimoriadne nejasné a dokonca protichodné.
Napriek tomu boli z vraždy zatiaľ obvinení len "pravicoví extrémisti" a politici už vyvodili dôsledky.
Spolkový minister vnútra Horst Seehofer chce výrazne posilniť "boj proti pravicovému extrémizmu"...
Takéto titulky však nenechávajú nikoho na pochybách, akým smerom sa tieto dôsledky vlastne uberajú:
FAZ z 19. júna: "Vražda Waltera Lübckeho - CDU pripisuje spoluzodpovednosť AfD"
alebo ZEIT ONLINE: "Annegret Krampová-Karrenbauerová obviňuje AfD zo smrti Waltera Lübckeho".
Hovorca SPD pre rozpočtovú politiku Johannes Kahrs na Twitteri vyzýva: "... zakážte AfD, potom
prepustite členov AfD z pozícií štátnych úradníkov."
Tieto vyjadrenia súvisia s kritickým postojom AfD k migračnej politike nemeckej vlády, ktorú úplne nediferencovaným spôsobom
stotožňuje s xenofóbiou, čo bolo živnou pôdou pre túto vraždu.
Mediálne produkcie ako vraždy v NSU a Lübckeho, ktoré boli rozohrané na "veľkú hrozbu zo strany pravice", majú zjavne
ospravedlniť cenzúru, sledovanie, sankcie a zákazy strán ako AfD, vzdelávacích hnutí a slobodných médií,
a dokonca vylúčenie kritikov systému zo spoločnosti.