Atzīmējot Valtera Lībkes slepkavības mēģinājuma 5. gadadienu 2019. gada 2. jūnijā, mēs demonstrējam fragmentus no
mūsu dokumentālās filmas "Tiefer Staat" (www.kla.tv/16518).
Šīs joprojām ļoti aktuālās dokumentālās filmas mērķis ir veicināt izpratni par to, ka politika, kampaņas plašsaziņas līdzekļos un
pat slepkavības, šķiet, nav ne nejaušas, ne patvaļīgas, bet - saskaņā ar pamatotiem pētījumiem -
gandrīz nemanāmi seko iepriekš noteiktai dienaskārtībai.
Atsaucoties uz Lībekes slepkavības lietu, politiķi un vadošie plašsaziņas līdzekļi pašlaik brīdina par iespējamu naida un
naida runas krasu pieaugumu un labējā radikālisma pieaugumu, kas esot aizvien vairāk izplatīts no tādām partijām kā AfD.
Tomēr rūpīgi izpētītie fakti, kas atspoguļoti šajā Kla.TV dokumentālās filmas "Deep State" īsajā versijā,
liecina, ka ir nepieciešama kritiska un vērīga acs, lai saprastu patiesos sakarus un aizkulises.
NSU iesaistīšanās
Terors kā instruments
Gadsimtiem seni slepeni plāni
Lībekes slepkavības lieta
Kas ir "dziļā valsts"?
"Dziļā valsts"
Pēc Vācijas CDU politiķa Dr. Valtera Lībkes slepkavības 2019. gada jūnija sākumā nedēļām
ilgi tika ziņots par slepkavības aizkulisēm.
Par nodarījuma motīvu tiek uzskatīts "naids no labējiem", ko Lībcke esot izraisījis viņa 2015. gadā
bēgļu krīzes kulminācijas laikā paustais izteikums.
Vadošie plašsaziņas līdzekļi uzreiz radīja fiksētu tēlu: "Labējā spārna terorisms ir drauds Nr. 1".
20. gadsimta 80. gados kreisā spārna terorisms joprojām tika dēvēts par "valsts ienaidnieku numur viens".
Kā sabiedrības uztvere varētu mainīties par 180°?
Vai "labējā terorisma" un "kreisā terorisma" ienaidnieku tēli, iespējams, ir domāti, lai novērstu uzmanību no pavisam
citiem spēkiem, kas fonā grauj tiesiskumu un demokrātiju?
Šajā kontekstā slavenais šveiciešu vēsturnieks un miera pētnieks Dr. Daniele Gansers (Daniele Ganser) runā par tā saukto "dziļo
valsti", kas ir iefiltrējusies demokrātiskajās struktūrās visā pasaulē, izmantojot
slepenu karadarbību un viltus karoga operācijas.
Kas ir "dziļā valsts"?
Kopš 20. gadsimta 70. gadiem termins "dziļā valsts" tiek lietots, lai apzīmētu varas un lēmumu pieņemšanas
struktūras slepenajos dienestos, armijā, politikā un tiesu sistēmā, kas nav demokrātiski leģitimētas.
Kopš pagājušā gadsimta 90. gadiem ir atklāti globāli aktīvi tīkli, kas slepeni īsteno slepenas varas elites intereses.
Neatkarīgi no tā, kura politiskā partija pašlaik ir pie varas, demokrātijas aizsegā nemanot ir
īstenoti un tiek īstenoti sen iecerētie plāni.
Mērķis ir globāli dominējošo ģimeņu (piemēram, Rotšildu, Rokfelleru) varas paplašināšana un naudas uzkrāšana.
Deep State - 1. piemērs: Vācijas valsts iestāžu iesaistīšanās NSU lietā
Laikā no 2000. līdz 2006. gadam tika pastrādātas tā sauktās "kebabu slepkavības", par kurām atbildība gulstas tikai uz
labējās teroristu šūniņas "Nacionālsociālistiskā pagrīde" (National Socialist Underground,
saīsinājumā NSU), kuru vadīja Beate Zschäpe.
Vairāki pētnieciskie žurnālisti, piemēram, Jirgens Elsers (Jürgen Elsässer), izmeklēja šo
lietu, cita starpā analizējot tiesas stenogrammas.
Tika atklāts, ka NSU lietā bija iesaistītas valsts iestādes, piemēram, Tīringenes Konstitūcijas aizsardzības birojs.
Piemēram, Andreas Temme bija pierādāmi iesaistīts NSU tīkla izveidē un tieši vai netieši arī iepriekš minēto kebabu slepkavību
veikšanā, taču tas nekad netika rūpīgi izmeklēts tiesā.
Tīringenes Konstitūcijas aizsardzības birojs ir pierādīts, ka tas ir bijis būtiski iesaistīts
labējo spēku tīkla finansēšanā un attīstībā ap NSU.
Tur bija arī noslēpumaina nāve liecinieku NSU vidē.
Īpaši sprādzienbīstams ir fakts, ka tika iznīcinātas 19 ar NSU lietu saistītās lietas, bet
pārējās lietas sākotnēji tika bloķētas uz 120 gadiem.
Šis bloķēšanas periods vēlāk tika saīsināts līdz 2044. gadam.
Vai Vācijas valsts cenšas noslēpt savu līdzdalību NSU lietā?
Deep State - 2. piemērs: Lībkes slepkavības lieta: "Deep State" darbībā?
Kopš CDU politiķa un Kaseles apgabala prezidenta Dr. Valtera Lībkes slepkavības, ziņojumi un komentāri
par šīs slepkavības aizkulisēm parādās ļoti bieži.
Saskaņā ar oficiālajiem paziņojumiem Lübcke tika nogalināts ar šāvienu galvā naktī uz 2. jūniju uz sava īpašuma terases.
Tiek uzskatīts, ka vainīgais ir labējais ekstrēmists vārdā Stefans E.
Iespējamais nodarījuma motīvs ir "naids no labējās puses", ko politiķim esot izraisījis cita
starpā kāds izteikums bēgļu krīzes kulminācijas laikā.
Lai gan izmeklēšana vēl nav ļāvusi izdarīt skaidrus secinājumus, plašsaziņas līdzekļu virsraksti jau sniedz gatavu
priekšstatu: "Labējā spārna terorisms ir drauds numur viens".
Nav šaubu, ka faktiskais terors, kas motivēts ar naidu un ko īsteno labējie vai kreisie ekstrēmisti, ir
visstingrāk nosodāms un sodāms bez jebkādām šaubām vai atrunām.
Bet vai Valtera Lībkes vardarbīgo nāvi patiešām var skaidri un viennozīmīgi saistīt ar labējo ekstrēmistu izcelsmi?
Vismaz daži no savienojumiem rada svarīgus jautājumus:
1. mirušo Valteru Lībci atrada viņa dēls, kurš neizsauca neatliekamās palīdzības ārstu, bet gan
draugu feldšeri no pretī notiekošās gadatirgus ballītes.
Kā izrādījās, viņš manipulēja ar nozieguma vietu, noņemot asinis un, iespējams, citas pēdas.
Neatliekamās palīdzības dienesti ieradās daudz vēlāk un paņēma līdzi Valteru Lībki, lai gan
lodes caurums galvā tika atklāts tikai slimnīcā.
2. Bijušais konstitūcijas aizsardzības darbinieks Andreas Temme, kuram jau iepriekš bija bijusi apšaubāma loma slepkavībās, ko
2000.-2006. gadā pastrādāja labējais NSU tīkls - Nacionālsociālistiskā pagrīde, vēlāk
pārgāja uz Valtera Lībkes valdības aģentūru.
Temme bija tieši vai netieši iesaistīts NSU tīkla izveidē un slepkavību veikšanā.
Desmit galvenokārt turku tautības upuru slepkavību sērija tika piedēvēta vienīgi labējā spārna tīklam.
Īstu slepkavību izmeklēšanu masveidā kavēja valsts.
2011. gada beigās Federālais konstitūcijas aizsardzības birojs iznīcināja vismaz 19 no sprādzienbīstamajām
lietām, bet pārējās ir bloķētas uz 120 gadiem.
Ap NSU tiesā bija uzkrītoša nāve vairāk nekā duci liecinieku.
Jāatzīmē, ka Lībkes slepkavības lietā viens no Temmes slepenajiem aģentiem atkal ir cieši saistīts ar apsūdzēto Stefanu E..
3. 2015. gadā NSU izmeklēšanas komitejai tika iesniegti dokumenti, kuros bija "klasificēts dokuments ar būtisku
informāciju" par Stefanu E., aizdomās turēto Lībkes lietā.
Tomēr, kā ziņo Hessischer Rundfunk, Valsts Konstitūcijas aizsardzības biroja rīcībā vairs nav Kaseles
apgabala prezidenta iespējamā slepkavas personas lietas.
Tāpēc fakti ir visai neskaidri. Tomēr izmeklēšana tiek veikta tikai pret "labējiem".
Bet kādi vēl ir iespējamie motīvi Lībkes slepkavības lietā?
1 Lībekas reģionālā padome cita starpā izsniedz licences vēja ģeneratoru būvniecībai.
Lībckes darbības laikā par šīm licencēm vairākkārt ir bijuši konflikti, daļēji tāpēc, ka Lībckes dēli paši
ir vairāku vēja un saules enerģijas parku īpašnieki.
Būdama apgabala priekšsēdētāja, Lībcke bija ļoti "apņēmīga" atļaut vēja turbīnu būvniecību, tostarp dabas aizsardzības
teritorijās, kas dažkārt izraisīja niknus protestus.
2 Iespējams arī, ka Kalabrijas mafija Ndrangheta ir veikusi asinsizliešanu. Tā jau gadiem ilgi ir aktīvi darbojusies Kaselē.
Ir pierādīts, ka Ndrangheta ir atmazgājusi miljardiem vērtus naudas līdzekļus no narkotiku, ieroču, sarkano lukturu
un derību likmju veikaliem, galvenokārt izmantojot vēja turbīnas, tāpēc 2013. gadā visā valstī tika veikts reids.
Rezumējot, dažādas izmeklēšanas platformas ir nonākušas pie secinājuma, ka fakti Lībekes
slepkavības lietā ir ārkārtīgi neskaidri un pat pretrunīgi.
Tomēr pagaidām slepkavībā tiek vainoti tikai "labējie ekstrēmisti", un politiķi jau ir saukuši sekas.
Federālais iekšlietu ministrs Horsts Zēhofers vēlas ievērojami pastiprināt "cīņu pret labējo ekstrēmismu"...
Tomēr šādi virsraksti neatstāj šaubas par to, kurā virzienā šīs sekas patiesībā tiek virzītas:
Laikraksta FAZ 19. jūnija numurā: "Valtera Lībkes slepkavība - CDU līdzatbildību piedēvē AfD".
vai ZEIT ONLINE: "Annegret Kramp-Karrenbauere vaino AfD Valtera Lībkes nāvē".
SPD pārstāvis budžeta politikas jautājumos Johannes Kahrs tviterī aicina: "... aizliegt AfD,
tad atbrīvot AfD locekļus no ierēdņu amatiem."
Šie izteikumi sasaucas ar AfD kritisko nostāju pret Vācijas valdības migrācijas politiku, kas pilnīgi nediferencēti tiek
pielīdzināta ksenofobijai, kas bija augsne šai slepkavībai.
Tādi plašsaziņas līdzekļu ražojumi kā NSU slepkavības un Lībekes slepkavība, kas tiek pārvērsti par "lieliem draudiem no labējiem",
acīmredzami ir paredzēti, lai attaisnotu cenzūru, uzraudzību, sankcijas un aizliegumus tādām partijām kā AfD,
izglītības kustībām un brīvajiem plašsaziņas līdzekļiem un pat sistēmas kritiķu izslēgšanu no sabiedrības.