A Walter Lübcke elleni merénylet 5. évfordulója alkalmából 2019. június 2-án részleteket mutatunk be a
"Tiefer Staat" című dokumentumfilmünkből (www.kla.tv/16518).
Ez a még mindig nagyon aktuális dokumentumfilm arra kívánja felhívni a figyelmet, hogy a politika, a médiakampányok és még a
merényletek sem véletlenszerűek vagy önkényesek, hanem - megalapozott kutatások szerint - szinte
zökkenőmentesen követnek egy előre meghatározott napirendet.
A Lübcke-gyilkossági ügyre hivatkozva a politikusok és a vezető médiumok jelenleg a gyűlölet és a gyűlöletbeszéd állítólagos
drasztikus növekedésére, valamint a jobboldali radikalizmus feltételezett erősödésére figyelmeztetnek, amely állítólag
egyre inkább az olyan pártoktól származik, mint az AfD.
A Kla.TV "Deep State" című dokumentumfilmjének alábbi rövid változatában szereplő, gondosan felkutatott tények
azonban azt mutatják, hogy kritikus és éles szemmel kell nézni a valódi összefüggések és a hátterek megismeréséhez.
NSU részvétel
A terror mint eszköz
Évszázados titkos tervek
Lübcke-gyilkossági ügy
Mi a Mély Állam?
A "Mély állam"
Dr. Walter Lübcke német CDU-politikus 2019. június elején történt meggyilkolása után
hetekig terjedtek a hírek a gyilkosság hátteréről.
A bűncselekmény indítékának a "jobboldali gyűlöletet" tekintik, amelyet Lübcke állítólag egy 2015-ben, a
menekültválság csúcspontján tett kijelentése miatt váltott ki.
A vezető médiumok azonnal egy rögzített képet közvetítettek: "A jobboldali terror az első számú veszély".
Az 1980-as években a baloldali terrorizmust még mindig az "első számú közellenségnek" bélyegezték.
Hogyan fordulhatott a közvélemény megítélése 180°-kal?
A "jobboldali terrorizmus" és a "baloldali terrorizmus" ellenségképei esetleg arra szolgálnak, hogy
eltereljék a figyelmet a háttérben a jogállamiságot és a demokráciát megtorpedózó, teljesen más erőkről?
Ebben az összefüggésben a neves svájci történész és békekutató, Dr. Daniele Ganser az úgynevezett "mély államról" beszél,
amely titkos hadviseléssel és hamis zászlós műveletekkel szivárgott be a demokratikus struktúrákba világszerte.
Mi az a "mély állam"?
Az 1970-es évek óta használják a "mély állam" kifejezést a titkosszolgálatok, a hadsereg, a politika és az
igazságszolgáltatás demokratikusan nem legitimált hatalmi és döntéshozatali struktúráinak leírására.
Az 1990-es évek óta világszerte aktív hálózatokat fedeztek fel, amelyek titokban egy titkos hatalmi elit érdekeit követik.
Függetlenül attól, hogy éppen melyik politikai párt van hatalmon, a demokrácia álcája alatt a régóta fennálló
tervek megvalósítása észrevétlenül előrehaladt és előrehalad.
A cél a hatalom kiterjesztése és a pénz felhalmozása a globálisan domináns családok (pl. Rothschildok, Rockefellerek) által.
Mély állam - 1. példa: Német állami szervek bevonása az NSU-ügybe
2000 és 2006 között követték el az úgynevezett "kebabgyilkosságokat", amelyekért kizárólag a Beate Zschäpe
által vezetett "Nemzeti Szocialista Földalatti" - röviden NSU - nevű jobboldali terrorista sejtet tették felelőssé.
Több oknyomozó újságíró, például Jürgen Elsässer, többek között bírósági jegyzőkönyvek elemzésével vizsgálta az ügyet.
Kiderült, hogy állami szervek, például a türingiai alkotmányvédelmi hivatal is érintett az NSU-ügyben.
Andreas Temme például bizonyíthatóan részt vett az NSU-hálózat létrehozásában és közvetlenül vagy közvetve a
fent említett kebabgyilkosságok végrehajtásában, de ezt a bíróság soha nem vizsgálta ki alaposan.
A türingiai alkotmányvédelmi hivatal bizonyítottan jelentős mértékben részt vett az NSU-t körülvevő
jobboldali hálózat finanszírozásában és fejlesztésében.
Az NSU környezetében rejtélyes szemtanúk halála is történt.
Az a tény, hogy az NSU-üggyel kapcsolatos 19 aktát megsemmisítettek, a fennmaradó aktákat pedig
eredetileg 120 évre zárolták, különösen robbanásveszélyes.
Ezt a zárolási időszakot később 2044-ig lerövidítették.
A német állam megpróbálja eltussolni az NSU-ügyben való részvételét?
Mély állam - Példa 2: Lübcke-gyilkossági ügy: "Mély állam" akcióban?
Dr. Walter Lübcke, a CDU politikusa és kasseli kerületi elnök meggyilkolása óta sűrűn érkeznek a
gyilkosság hátteréről szóló jelentések és kommentárok.
A hivatalos közlések szerint Lübckét június 2-án éjjel fejlövéssel ölték meg ingatlanja teraszán.
Az elkövető állítólag egy Stephan E. nevű szélsőjobboldali szélsőséges.
A bűncselekmény lehetséges indítéka a "jobboldali gyűlölet", amelyet a politikus állítólag többek között a
menekültválság csúcsán tett kijelentése miatt váltott ki.
Bár a vizsgálatok még nem engedtek meg egyértelmű következtetéseket, a média szalagcímei már kész képet
közvetítenek: "A jobboldali terror az első számú veszély".
Kétségtelen, hogy a szélsőjobboldali vagy baloldali szélsőségesek által elkövetett gyűlöletből fakadó tényleges
terrort a lehető leghatározottabban el kell ítélni és büntetni kell, kérdés és fenntartás nélkül.
De vajon Walter Lübcke erőszakos halála valóban egyértelműen és kizárólag a szélsőjobboldali háttérnek tulajdonítható?
Legalábbis néhány összefüggés fontos kérdéseket vet fel:
1. A halott Walter Lübckét a fia találta meg, aki nem a mentőorvost, hanem egy mentős
barátját hívta a szemben zajló vásári mulatságról.
Mint kiderült, manipulálta a helyszínt, eltávolította a vért és esetleg más nyomokat.
A mentőszolgálat jóval később érkezett meg, és Walter Lübckét is magukkal vitték, bár a fején lévő
golyó ütötte lyukat csak a kórházban fedezték fel.
2. Andreas Temme volt alkotmányvédelmi tiszt, aki már korábban is kétes szerepet játszott a jobboldali NSU hálózat - a Nemzeti
Szocialista Földalatti - által 2000 és 2006 között elkövetett gyilkosságokban, később
pedig Walter Lübcke kormányügynökségéhez került.
Temme bizonyíthatóan közvetlenül vagy közvetve részt vett az NSU-hálózat létrehozásában és a gyilkosságok végrehajtásában.
A tíz, többségében török áldozatot követelő gyilkosságsorozatot kizárólag a jobboldali hálózatnak tulajdonították.
A gyilkosságok valódi kivizsgálását az állam masszívan akadályozta.
2011 végén a Szövetségi Alkotmányvédelmi Hivatal legalább 19 robbanóanyagot megsemmisített, a többit pedig 120 évre zárolták.
Az NSU-per körül több mint egy tucat tanú feltűnően meghalt.
Figyelemre méltó, hogy a Lübcke-gyilkossági ügyben Temme egyik beépített ügynöke ismét
szoros kapcsolatban áll a vádlott Stephan E.-vel.
3. 2015-ben az NSU vizsgálóbizottsága olyan aktákat kapott, amelyek "egy bizalmas, releváns információkat
tartalmazó dokumentumot" tartalmaztak Stephan E.-ről, a Lübcke-ügy egyik gyanúsítottjáról.
A Hessischer Rundfunk tudósítása szerint azonban az állami alkotmányvédelmi hivatalnak már nincs személyi
aktája a kasseli kerületi elnök állítólagos gyilkosáról.
A tények tehát korántsem egyértelműek. Ennek ellenére a nyomozás kizárólag a "jobboldal" ellen folyik.
De milyen más lehetséges indítékok vannak még a Lübcke-gyilkossági ügyben?
1 Lübcke regionális tanácsa többek között szélerőművek engedélyeit adja ki.
Lübcke hivatali ideje alatt többször is konfliktusokra került sor ezen engedélyek kapcsán, részben azért, mert
Lübcke fiai maguk is több szél- és napelempark üzemeltetői.
Kerületi elnökként Lübcke nagyon "elkötelezett" volt a szélerőművek engedélyezése mellett, többek
között fontos természetvédelmi területeken is, ami néha dühös tiltakozásokhoz vezetett.
2 Az is elképzelhető, hogy a calabriai maffia, az Ndrangheta követett el vérengzést. Ez évek óta aktívan tevékenykedik Kassán.
Az Ndrangheta bizonyítottan milliárdos pénzeket mosott tisztára kábítószerből, fegyverekből, vöröslámpás és
fogadóirodákból, elsősorban szélturbinákon keresztül, ezért 2013-ban országos razziát hajtottak végre.
Összefoglalva, a különböző nyomozó platformok arra a következtetésre jutottak, hogy a Lübcke-gyilkossági ügy
tényei rendkívül tisztázatlanok, sőt ellentmondásosak.
Ennek ellenére eddig csak "jobboldali szélsőségeseket" okoltak a gyilkosságért, és a
politikusok már le is vonták a konzekvenciákat.
Horst Seehofer szövetségi belügyminiszter jelentősen fokozni akarja a "szélsőjobboldali szélsőségek elleni harcot"...
Az ehhez hasonló szalagcímek azonban nem hagynak kétséget afelől, hogy ezek a következmények valójában milyen irányba mutatnak:
A FAZ június 19-i száma: "Walter Lübcke meggyilkolása - a CDU az AfD-t teszi felelőssé"
vagy ZEIT ONLINE: "Annegret Kramp-Karrenbauer az AfD-t okolja Walter Lübcke haláláért".
Johannes Kahrs, az SPD költségvetési politikai szóvivője a Twitteren felszólít: "... tiltsák be az AfD-t, majd
bocsássák el az AfD tagjait a köztisztviselői állásokból".
Ezek a kijelentések kapcsolódnak az AfD-nek a német kormány migrációs politikájával szembeni kritikus álláspontjához,
amelyet teljesen differenciálatlanul egyenlőségjelet tesznek az idegengyűlölettel, ami a gyilkosság táptalaját képezte.
Az olyan médiaprodukciók, mint az NSU-gyilkosságok és a Lübcke-gyilkosság, amelyeket "a jobboldalról érkező nagy
fenyegetéssé" fújtak fel, egyértelműen a cenzúrát, a megfigyelést, az olyan pártok, mint az AfD, az oktatási mozgalmak és a
szabad média elleni szankciókat és betiltásokat, sőt a rendszer kritikusainak a társadalomból való kizárását hivatottak igazolni.