Walter Lübcke mõrvakatse 5. aastapäeva tähistamiseks 2. juunil 2019 näitame katkendeid meie
dokumentaalfilmist "Tiefer riik" (www.kla.tv/16518).
Selle ikka veel väga aktuaalse dokumentaalfilmi eesmärk on tõsta teadlikkust sellest, et poliitika, meediakampaaniad ja isegi
mõrvad ei tundu olevat juhuslikud ega meelevaldsed, vaid - vastavalt põhjendatud uuringutele -
järgivad peaaegu sujuvalt etteantud päevakorda.
Viidates Lübcke mõrvajuhtumile, hoiatavad poliitikud ja juhtiv meedia praegu vihkamise ja vihakõne väidetava järsu
suurenemise ning väidetava paremradikaalsuse kasvu eest, mis väidetavalt tuleb üha enam sellistelt erakondadelt nagu AfD.
Kla.TV dokumentaalfilmi "Deep State" järgnevas lühiversioonis hoolikalt uuritud faktid näitavad aga, et tegelike seoste ja
taustade mõistmiseks on vaja kriitilist ja tähelepanelikku pilku.
NSU osalemine
Terror kui vahend
Sajandeid vanad salajased plaanid
Lübcke mõrvajuhtum
Mis on sügav riik?
"Sügav riik"
Pärast Saksa CDU poliitiku dr Walter Lübcke mõrva 2019. aasta juuni alguses olid
uudised mõrva tagamaade kohta nädalaid kestnud.
Süüteo motiiviks peetakse "parempoolset vihkamist", mille Lübcke olevat tekitanud 2015. aastal
pagulaskriisi kõrghetkel tehtud avalduse tõttu.
Juhtiv meedia edastas kohe kindla pildi: "Parempoolne terror on oht number 1".
1980. aastatel nimetati vasakpoolset terrorismi veel "avalikuks vaenlaseks number üks".
Kuidas saab avalik arvamus pöörduda 180°?
Kas "parempoolse terrorismi" ja "vasakpoolse terrorismi" vaenulikud kujutlused on ehk mõeldud selleks, et
juhtida tähelepanu kõrvale hoopis teistelt jõududelt, mis torpedeerivad taustal õigusriiki ja demokraatiat?
Selles kontekstis räägib tuntud Šveitsi ajaloolane ja rahu-uurija dr Daniele Ganser nn "sügavast riigist", mis on
imbunud demokraatlikesse struktuuridesse kogu maailmas varjatud sõjapidamise ja valelipunaoperatsioonide abil.
Mis on "sügav riik"?
Alates 1970ndatest aastatest on mõistet "süvariik" kasutatud kirjeldamaks võimu- ja otsustusstruktuure
salateenistustes, sõjaväes, poliitikas ja kohtusüsteemis, mis ei ole demokraatlikult legitimeeritud.
Alates 1990ndatest aastatest on paljastunud ülemaailmselt aktiivsed võrgustikud, mis järgivad salaja võimueliidi huve.
Sõltumata sellest, milline poliitiline partei on praegu võimul, on demokraatia varjus märkamatult
edasi viidud ja viiakse ellu pikaajalisi plaane.
Eesmärgiks on võimu laiendamine ja raha akumuleerimine globaalselt domineerivate
perekondade (nt Rothschildid, Rockefellerid) poolt.
Sügav riik - näide 1: Saksa riigiorganite kaasamine NSU juhtumisse
Aastatel 2000-2006 pandi toime nn "kebabimõrvad", mille eest peetakse ainuvastutavaks Beate Zschäpe
juhitud parempoolset terrorirühmitust "Natsionaalsotsialistlik põrandaalune" - lühendatult NSU.
Mitmed uurivad ajakirjanikud, näiteks Jürgen Elsässer, uurisid juhtumit, analüüsides muu hulgas kohtuprotokolle.
Selgus, et NSU juhtumiga olid seotud riigiorganid, nagu näiteks Tüüringi põhiseaduslikkuse järelevalve amet.
Näiteks Andreas Temme oli tõendatult seotud NSU võrgustiku loomisega ja otseselt või kaudselt eespool
nimetatud kebabimõrvade läbiviimisega, kuid seda ei ole kunagi kohtus põhjalikult uuritud.
On tõestatud, et Tüüringi Põhiseaduse kaitseamet on oluliselt osalenud NSU-d ümbritseva
parempoolse võrgustiku rahastamises ja arendamises.
NSU keskkonnas toimus ka tunnistajate salapärane surm.
Eriti plahvatusohtlik on asjaolu, et 19 NSU juhtumiga seotud toimikut hävitati ja
ülejäänud toimikud blokeeriti esialgu 120 aastaks.
Seejärel lühendati seda lukustusperioodi kuni aastani 2044.
Kas Saksa riik üritab varjata oma seotust NSU afääriga?
Sügav riik - näide 2: Lübcke mõrvajuhtum: "Sügav riik" tegevuses?
Alates CDU poliitiku ja Kasseli ringkonna esimehe dr Walter Lübcke mõrvast on teateid ja kommentaare
selle mõrva tagamaade kohta tulnud tihedalt ja kiiresti.
Ametlike avalduste kohaselt tapeti Lübcke oma kinnistu terrassil 2. juuni öösel peapildujaga.
Väidetavalt on kurjategija paremäärmuslane Stephan E.
Rikkumise võimalikuks motiiviks on "parempoolne viha", mida poliitik olevat tekitanud muu hulgas
pagulaskriisi kõrghetkel tehtud avalduse tõttu.
Kuigi uurimised ei ole veel võimaldanud teha selgeid järeldusi, annavad meedia pealkirjad juba
valmis pildi: "Parempoolne terror on oht number üks".
Ei ole kahtlust, et parem- või vasakpoolsete äärmuslaste tegelik vihkamisest ajendatud terror tuleb
kahtlemata ja võimalikult karmilt hukka mõista ja karistada ilma küsimuste või reservatsioonideta.
Kuid kas Walter Lübcke vägivaldset surma saab tõesti selgelt ja eranditult seostada paremäärmuslaste taustaga?
Vähemalt mõned seosed tekitavad olulisi küsimusi:
1. Surnud Walter Lübcke leidis tema poeg, kes ei kutsunud kiirabi, vaid parameedikutest sõbra vastas toimuvast laatapeost.
Nagu selgus, manipuleeris ta kuriteopaika, eemaldades verd ja tõenäoliselt muid jälgi.
Päästeteenistus saabus kohale palju hiljem ja võttis Walter Lübcke kaasa, kuigi kuuliauk tema peas avastati alles haiglas.
2. Endine konstitutsioonikaitseametnik Andreas Temme, kes juba aastatel 2000-2006 mängis kahtlast rolli parempoolse
NSU võrgustiku - Natsionaalsotsialistliku allilma - mõrvades, siirdus hiljem Walter Lübcke valitsusasutusse.
Temme oli tõendatavalt otseselt või kaudselt seotud NSU võrgustiku loomisega ja mõrvade toimepanemisega.
Kümne valdavalt türgi ohvri mõrvade seeria omistati eranditult parempoolsele võrgustikule.
Riik takistas massiliselt tegeliku uurimise läbiviimist mõrvade osas.
2011. aasta lõpus hävitas föderaalne põhiseaduse kaitseamet vähemalt 19 plahvatusohtlikku
toimikut ja ülejäänud on blokeeritud 120 aastaks.
NSU kohtuprotsessi ümber suri silmatorkavalt üle tosina tunnistaja.
On tähelepanuväärne, et Lübcke mõrvajuhtumi puhul on üks Temme salaagentidest taas kord
tihedalt seotud süüdistatava Stephan E.-ga.
3. 2015. aastal esitati NSU uurimiskomisjonile toimikud, mis sisaldasid "salastatud dokumenti asjakohase
teabega" Stephan E., Lübcke juhtumi kahtlusaluse kohta.
Nagu teatas Hessischer Rundfunk, ei ole aga riigiametil enam Kasseli ringkonnapea väidetava mõrvari isikutoimikut.
Seega on faktid kõike muud kui selged. Sellegipoolest viiakse uurimisi läbi ainult "paremate" vastu.
Aga millised on veel võimalikud motiivid Lübcke mõrva puhul?
1 Lübcke piirkondlik nõukogu väljastab muu hulgas ka tuulegeneraatorite tegevuslubasid.
Lübcke ametisoleku ajal esines nende litsentside üle korduvalt konflikte, osaliselt seetõttu, et Lübcke
pojad on ise mitme tuule- ja päikesepargi operaatorid.
Piirkonna presidendina oli Lübcke väga "pühendunud" tuulegeneraatorite lubamisele, sealhulgas olulistel
looduskaitsealadel, mis mõnikord tõi kaasa vihaseid proteste.
2 Samuti on mõeldav, et Calabria maffia Ndrangheta pani toime veretöö. See on Kasselis juba aastaid tegutsenud.
On tõestatud, et Ndrangheta peseb miljardeid narkootikumide, relvade, punase tule ja kihlvedude kaupluste
kaudu, peamiselt tuulestiku kaudu, mistõttu 2013. aastal viidi läbi üleriigiline haarang.
Kokkuvõtteks võib öelda, et erinevad uurimisplatvormid on jõudnud järeldusele, et Lübcke mõrvajuhtumi
faktid on äärmiselt ebaselged ja isegi vastuolulised.
Sellest hoolimata on siiani mõrvas süüdistatud ainult "paremäärmuslasi" ja
poliitikud on juba tagajärgedega joonistanud.
Föderaalne siseminister Horst Seehofer tahab oluliselt tõhustada "võitlust paremäärmusluse vastu"...
Sellised pealkirjad ei jäta aga kahtlust, millises suunas need tagajärjed tegelikult liiguvad:
19. juuni FAZ: "Walter Lübcke mõrv - CDU omistab kaasvastutuse AfD-le"
või ZEIT ONLINE: "Annegret Kramp-Karrenbauer süüdistab AfD-d Walter Lübcke surmas".
SPD eelarvepoliitika pressiesindaja Johannes Kahrs kutsub Twitteris üles: "... keelustage
AfD, siis vallandage AfD liikmed ametnikest."
Need avaldused haakuvad AfD kriitilise suhtumisega Saksamaa valitsuse rändepoliitikasse, mida
samastatakse täiesti diferentseerimata ksenofoobiaga, mis moodustas selle mõrva kasvulava.
Sellised meediatoodangud nagu NSU mõrvad ja Lübcke mõrv, mis on üles puhutud "suureks ohuks paremalt poolt", on selgelt mõeldud
selleks, et õigustada tsensuuri, järelevalvet, sanktsioone ja keelde selliste erakondade nagu AfD,
haridusliikumise ja vaba meedia vastu ning isegi süsteemi kriitikute tõrjumist ühiskonnast.