Ko ANO, PVO, ES un WEF pašlaik uzskata par lielāko apdraudējumu?
Pareizi: dezinformācijā.
Tas ir steidzami jāapkaro. Francijas Senāts 2023. gada novembra vidū izskatīja likumprojektu pret dezinformāciju.
Tāpēc cilvēkiem, kas kritizē farmācijas nozari, draud lielas soda naudas un cietumsodi.
Ikviens, kurš uzdrošinās kritizēt valdības medicīnisko naratīvu, var nonākt konfliktā ar šo likumu.
Vācijas Bundestāga CDU/CSU parlamentārā grupa 2023. gada decembra vidū pauda tādu pašu nostāju.
Viņa iesniedza priekšlikumu Par pārredzamām sarunām par PVO pandēmijas nolīgumu -
pret dezinformāciju un sazvērestības teorijām.
Arī WEF ikgadējā sanāksmē Davosā 2024. gada janvāra vidū cīņai pret dezinformāciju tika piešķirta augstākā prioritāte.
Kāpēc?
Kopš koronavīrusa pandēmijas izsludināšanas.
Sabiedrības uzticība politiķiem, plašsaziņas līdzekļiem un veselības aprūpes iestādēm ir ievērojami samazinājusies.
Daudzi cilvēki cieš no vakcinācijas blakusparādībām.
Arī jauniešu vidū ir ievērojams mirstības līmeņa pārsniegums.
Tomēr Covid vakcinācijas reklāma turpinās, it kā nekas nebūtu noticis.
Piemēram, Federālais veselības izglītības centrs joprojām apgalvo, ka Kovid vakcinācija ir efektīva un droša.
Lai gan neskaitāmas vakcīnu upuru, ārstu, statistiķu, vakcīnu izstrādātāju, patologu
utt. balsis jau sen ir pierādījušas pretējo.
Kāda ņirgāšanās par visiem cietušajiem, kuri ir atstāti nelaimē un smagi ievainoti.
Tieši šo atšķirīgo viedokļu apspiešana ir mērķis cīņā pret iespējamo dezinformāciju.
Arvien skaļāk izskan aicinājumi juridiski pārskatīt tikai koronavīrusa noziegumus.
Zemāk varat redzēt apbedīšanas direktori Marliju Špuhleri no Vācijas dienvidiem.
Spuhler kundze ziņo par to, ko viņa ir piedzīvojusi kopš koronas. Viņa liecina:
Kopš 2021. gada viss ir mainījies.
un secina: Mūsu politiķi nevar izvairīties no šīs atbildības.
Nē, es domāju, ka viņi tagad būtu jātiesā tiesā.
Manuprāt, tas, ko viņi dara, ir masu slepkavība!
Skatiet nedaudz saīsināto Šērena Šūmaņa interviju ar apbedītāju Marliju Spuleri šeit.
Izplatiet šo informāciju laikā, kad pieaug cenzūra, un palīdziet necenzētām ziņām izlauzties cauri!
[Sērens Šūmans: Laipni lūdzam šodienas intervijā. Mans vārds ir Sērens Šūmanis, un šodien es
intervēšu Marliju Špuhleri (Marlies Spuhler).
un jā, mēs runājam par to, ko viņa ir piedzīvojusi pēdējo trīs vai četru gadu laikā.
Marlies ir apbedītājs
vai jā, bēru birojā.
un tas ir salīdzinoši aizraujoši, jo jūs varat redzēt, cik daudz cilvēku mirst un no kā.
Man šķiet ļoti, ļoti aizraujoši dalīties ar jums viņas skatījumā, pieredzē un piedzīvojumos.
Un jā, Marlies, vai jūs vēlaties vēl kaut ko pastāstīt par sevi un savu darbu?
un kā jūs saskārāties ar šiem jautājumiem?
[Marlies Spuhler: Jā, tas bija tā: jā, es esmu Marlies Spuhler, tieši 42 gadi.
2007. gadā mēs ar vīru nodibinājām ekoloģisku galdniecību un apbedīšanas biroju.
Un tā es iesaistījos.
Manam vīram ir galdnieka meistara tituls, un man ir kapu meistara tituls.
Tieši tā. Un jā, un kopš tā laika mēs vadām savu mazo ģimenes uzņēmumu.
Kopš 2007. gada, tātad aptuveni 16 gadus.
[Marlies Spuhler: Tieši tā, jā.
[Sērens Šūmanis: Tas nozīmē, ka jums jau ir liela pieredze.
Jūs varat redzēt, kas notiek ārpusē, pēc tā, cik daudz (jums) ir jādara.
[Marlies Spuhler: Jā, protams.
[Sērens Šūmanis: Un jā, kā jums tas sākās?
Kāda bija jūsu pirmā pieredze vai piedzīvojumi šīs planēmijas jomā, jāteic?
Kāda bija jūsu pirmā pieredze ar to?
[Marlies Spuhler: Jā, mēs par visu to uzzinājām no ziņām, tāpat kā visi pārējie.
Sākumā mēs neko nepamanījām par mirušo.
Patiesībā 2020. gadā nomira mazāk cilvēku nekā iepriekšējā gadā vai iepriekšējos gados.
Tātad šis bija diezgan lēns gads.
[Sērens Šūmanis: Jā, lai gan oficiāli tas sākās 2019. gada beigās.
Tāpēc viņi teica: Ei, tagad ir ļoti slikti!
[Marlies Spuhler: Tieši tā.
Un jūs teicāt, ka 2020. gadā jums būs mazliet mazāk darāmā, ja tā var teikt.
[Marlies Spuhler: Tieši tā, jā.
Katru gadu mums bija mainīgs nāves gadījumu skaits.
Un mēs esam šeit, ciematā ar aptuveni 8000 līdz 9000 iedzīvotāju.
un viņi patiesībā saka - vismaz līdz 2019. gadam -, ka katru gadu mirst viens procents pilsētas iedzīvotāju.
Tas sniedz aptuveno mirstības rādītāju.
Un tas bija vienkārši tā,
un mums ir kopīga atrašanās vieta ar citu apbedīšanas uzņēmumu, kas darbojas ilgāk par mums.
Un es domāju, ka 2019. gadā mums bija 45 vai 46 bēres.
Tādam mazam apbedīšanas uzņēmumam kā mēs tas ir daudz.
Nākamajā, 2020. gadā, mums bija tikai 35.
Tātad tas ir ļoti maz.
Un tas bija kluss gads.
Tātad jūs varējāt darīt daudz privātu lietu.
Tieši tā. Un jā, tas vienkārši nesakrita ar to, ko viņi teica televīzijā.
Es vienmēr domāju: Jā, kur viņi ir?
Kur viņi visi ir?
Un kādā brīdī slimnīcās tā bija, tur vienmēr bija rakstīts, ka C miris.
Tieši tā. Tas vienmēr bija ierakstīts nāves apliecībā.
Un kādā brīdī mēs sapratām, ka tā tas bija tikai slimnīcā.
Ar mājas kolekcijām mums tā nebija.
Un tad mums tepat kaimiņos ir vēl viens apbedītājs, kurš arī ir uz vietas.
Un kopš tā laika mēs esam sazvanījušies, vai sākumā mēs sazvanījāmies gandrīz katru dienu, jā, un mēs vienkārši
apmainījāmies ar idejām par šiem kurioziem, jā, ko mēs pamanījām.
Pirmkārt, tas, kurš slimnīcā saņēma miršanas apliecības.
Mēs uzskatām, ka arī tas bija prioritāte. Bija tikai nedaudz vairāk naudas, jā.
Ja tas ir tas, kas tur rakstīts, tā sakot.
Tieši tā, jā, ne mums, bet slimnīcai.
Tieši tā, un jā, tā vienkārši nebija mājās.
Cilvēki patiešām nomira normāli.
Un tās bija pirmās anomālijas, kas vienkārši lika mums aizdomāties.
Un jūs to nedarījāt vienatnē, bet arī dialogā ar kolēģiem.
Un viņi bija izdarījuši līdzīgus novērojumus.
Viņi arī to novēroja, jā. Tieši tā.
[Sören Schumann: Labi.
Un tā, 2019. gads, vēlreiz kategorizējot, 2019. gads bija normāls gads, arī 2020. gadā bija ļoti maz darāmā, lai
gan viena ļoti liela krīze veselības jomā esot bijusi jau krietni pavirzījusies uz priekšu.
Un tad nākamā nodaļa, iespējams, sāksies 2021. gadā, vai ne?
Tad mēs to patiešām pamanījām.
Tas pat sākās 2020. gada beigās.
Gadu gaitā es kļūdījos ar Fakti miera brīvība,
Dažreiz var apjukt.
Jā, tieši tā, viņi sāka vakcināciju 2020. gada beigās.
Un līdz gada beigām bija atlikušas tikai trīs, četras, piecas dienas.
Es vairs neatceros, cik reizes mēs bijām pansionātos.
Tātad tikai aprūpes mājās, bet ne mājās.
Taču mēs ne vienmēr domājām, ka tā varētu būt šļirce.
Tieši tā. Un jā, tā tas arī bija.
Janvārī un februārī tas bija ļoti smags.
Man bija vēl viena praktikante, kas patiesībā bija paliatīvās aprūpes ārste, kura pēc tam vēlējās pārorientēties,
jo arī viņa slimnīcā bija piedzīvojusi dīvainas lietas.
Un tad es teicu, jūs, bet es vēl nezinu, cik mums ir mirušo. Jūs nekad nevarat to pateikt iepriekš.
Un tad tas mani tik spēcīgi satrieca. Un es biju tik priecīga, ka viņa bija tur. Jo viņa bija vecāka un viņai
bija autovadītāja apliecība. Sākumā viņa bija kopā ar mani birojos. Un tad viņa brauca pati.
Viņa ir pagarinājusi praksi, lai varētu man palīdzēt.
Viņa teica, ka nepametīs prakses vietu, kamēr mēs nepabeigsim, jo viņu bija tik daudz.
Un gada sākumā, tajā nedēļā, patiešām bija astoņi vai deviņi nāves gadījumi.
Tas bija ļoti intensīvi.
Tas bija pilnīgi neparasti.
Mums nekad iepriekš tā nav bijis.
Mums ir bijuši četri vai pieci nedēļā, bet ne astoņi vai deviņi.
Tas patiešām bija tā, ka bija jāpārliecinās, ka neko neaizmirsāt, ka viss ir precīzi dokumentēts.
Jūs, tā sakot, diez vai spētu turēties līdzi.
[Marlies Spuhler: Tieši tā, jā. Tas bija patiešām aizraujoši.
Un tad pavasaris bija vienkārši kluss.
Tur, kur parasti mirst lielākā daļa cilvēku, bija vienkārši klusums.
Nekas nenotika, jā.
2021. gada pavasaris ir tas, kur mēs tagad esam, jā?
[Marlies Spuhler: Tieši tā.
Pēkšņi kļuva ļoti kluss.
To bija ļoti, ļoti maz.
Viens, divi, tik ļoti maz.
Domāju, ka mums bija trīs nedēļas pēc kārtas, kad mums nebija nekā.
Un tas ir patiešām neparasti.
Un mēs vienkārši domājam, ka tie cilvēki, kas iepriekš bija slimi, vecie cilvēki, tie, kas parasti būtu
nomiruši šajā periodā, viņi vienkārši aizgāja iepriekš, jā.
Caur injekciju.
Jā, un, kad sākās ārstēšana tiem, kuri bija slimi jau iepriekš, mēs to atkal pamanījām.
Jo tad mēs piedzīvojām visus netipiskos nāves gadījumus.
Jā, vienkārši guļot gultā, jā.
Tad sirdsdarbības apstāšanās.
Jā, ļoti dīvainas lietas.
Mums bija arī nāves gadījumi.
Man tas šķita diezgan biedējoši.
Jā, viņi patiešām asiņoja no visām porām.
Tas nebija jauki.
Mums tā nav bijis pat 16 gadus.
Citiem vārdiem sakot, parādījās ļoti neparastas lietas, kas iepriekš tur nebija bijušas.
[Sērens Šūmanis: Kad īsti sākas apbedītāja darbs?
Tātad tiek ziņots par nāvi. Tad, iespējams, ir vēl dažas citas lietas, kas vēl ir jānoskaidro.
Un kad jūs iesaistāties spēlē?
Tātad tas ir atkarīgs no tā, kur cilvēks nomirst.
Slimnīcā ārsts ir tas, kurš izsniedz miršanas apliecību.
Un, ja jūs mirstat mājās, jums ir jāizsauc ārsts uz mājām.
Daži ģimenes ārsti dod savus tālruņa numurus, un viņi atnāks.
Vai arī varat piezvanīt dežūrārstam, ja ārsta kabinets ir slēgts. Un tad viņi kādā brīdī nosūta ārstu.
Ar nosacījumu, ka dežūrdienests ir nokomplektēts.
Es nezinu, vai tagad būs jauns risinājums. Jo mēs samazinām dežūrdienestu skaitu.
[Sören Schumann: Labi.
[Marlies Spuhler: Jā, tas arī nav tik jauki.
[Sērens Šūmanis: Jā.
[Marlies Spuhler: Tieši tā. Un jā, kad ārsts bija tur
un miršanas apliecībā nav norādīts: nāves cēlonis nav noskaidrots, tad mēs varam nākt.
[Sören Schumann: Labi. Un tas ir par to, kad, lai skatītājam būtu priekšstats?
Mēs to apspriežam ar radiniekiem.
Mirušais var palikt mājās līdz 36 stundām.
[Sērens Šūmanis: Ah, labi.
Jo daudzas ģimenes to izmanto arī, lai atvadītos.
Pēc tam izmaiņas notiek jebkurā gadījumā.
Un viņi ne vienmēr vēlas doties uz atvērtu zārku.
Jūs to varat saprast. Tas ir labi.
Mājās ir cita atmosfēra.
Bet mums jau bija doma, ka mums jābrauc uzreiz.
Neatkarīgi no tā, vai tas ir pulksten trijos no rīta vai kad, arī tas ir pieejams.
Bet diezgan reti.
Lielākā daļa cilvēku patiesībā gaida līdz rītam, lai piezvanītu.
[Sērens Šūmanis: Jā, bet tas nozīmē, ka jūs teicāt, ka pamanījāt arī skaidras atšķirības.
Attiecībā uz to, kā jūs saskārāties ar mirušo.
Jā, mēs to esam piedzīvojuši jau vairākas reizes, ka tas bija tik neparasti.
ar visām šīm asinīm.
No 2020. gada beigām vai 2021. gada sākuma, ja tā var teikt.
Tas bija 2021. gadā.
Pat 2022. gadā.
Tas ir vairāk vai mazāk tas, ko mēs esam piedzīvojuši pēdējo divu vai trīs gadu laikā. Jā.
Un tas, ko mēs joprojām saprotam, ir vienkārši tas, ka mēs dažkārt ierodamies sēru namos,
Es jau esmu konsultējies ar citiem apbedīšanas pakalpojumu sniedzējiem, kuriem arī ir šāda pieredze.
Mēs dažreiz ierodamies sēru mājās, kur jūtamies
it kā mirušajam vai nu vispār vairs nebūtu rigor mortis, vai arī tas atkal ļoti ātri
izzustu, pazustu un nekavējoties sāktos sadalīšanās.
Tāpēc ir jābūt uzmanīgiem ar izkārtojumu.
Protams, to vairs nevar garantēt tik ilgi kā agrāk.
Cik ilgi parasti ilgst rigor mortis?
[Marlies Spuhler: Patiesībā 48 stundas.
Mirušajiem parasti ir 5 grādi aukstuma.
Tad tās noteikti ir divas dienas.
Un tagad tas ir daudz īsāks. Tas nozīmē,
Iespējams, tas varētu būt saistīts arī ar to, ka šīs gēnu terapijas injekcijas, kas tur
tika lietotas, arī, tā sakot, mainīja situāciju.
Mums ir kontakti arī ar ārstu grupu un citiem cilvēkiem.
Ir arī tādi, kas daudz strādā ar tumšā lauka mikroskopu.
Patiesībā es varu to ieteikt ikvienam.
Ja jums ir zināms alternatīvs praktizētājs vai kāds, kam ir tumšs lauks, ļaujiet to izdarīt.
Tas ir ļoti interesanti.
Arī mēs to darījām.
Un mēs bijām šokēti, kad atklājām, ka mūsu asinis ir pilnas ar smagajiem metāliem.
Un mēs visu laiku esam veikuši detoksikāciju, regulāri lietojuši vitamīnus utt.
Un mums patiešām klājas daudz labāk nekā iepriekš.
Tieši tā. Un jā, jebkurā gadījumā viņi jau ir veikuši dažādus testus ar savām asinīm, ar dažādām partijām utt.
Viņi arī pamanīja ārkārtīgi strauju asins sadalīšanos.
Un tas, protams, atbilst mūsu novērojumiem.
Tāpēc viņi arī skaidro, ka tas var būt labi, ka tā ir šāda.
[Sērens Šūmanis: Jā.
Manuprāt, tas būtu aizraujoši, jo jūs šajā profesijā aktīvi darbojaties jau aptuveni 16 gadus.
Un valstī jau ir bijusi, tā sakot, pandēmija vai divas. Tātad cūku gripa, putnu gripa un tā tālāk,
kur tika izspēlēti līdzīgi scenāriji. Kā jūs uz to reaģējāt, kad tas sākās pirms trim vai četriem gadiem?
Kādas sajūtas jums toreiz bija? Vai arī jums jau bija noteiktas intuīcijas par to, kas tas viss varētu būt?
Man jau no paša sākuma tas šķita dīvaini. Pat tas, kā tas tika organizēts televīzijā.
Mēs par to uzzinājām no ziņām. Un tas vienmēr bija mūsu maltītes laiks.
Patiesībā mēs mēdzām skatīties ziņas ēdienreizes laikā.
Iespējams, tā nav labākā ideja.
[Marlies Spuhler: Nē.
Mēs to jau sen esam izslēguši.
Jā, un sākumā mums patiesībā bija slikta sajūta, jo mēs nezinājām, kas mūs sagaida.
Un tas ātri norima, vienkārši tāpēc, ka mēs darbā guvām pieredzi.
Esam redzējuši, ka acīmredzot slimnīcas vienkārši vēlas pelnīt naudu, jo tā bija tikai
tur. Un dīvainā kārtā mājās neviens nemira.
Un pandēmijas pirms tam mūsu rajonu vienmēr neskāra.
Jā, tātad arī tur nekā nebija.
Es domāju, ka tie bija neveiksmīgi eksperimenti, es nezinu.
Tagad viņi vienkārši nav spējuši to īstenot. Es nezinu.
Jā, mūsu gadījumā tas noteikti sākās tikai tad, kad sākām injekciju.
Tātad pirms tam viss bija mierīgi, normāli.
Dažreiz tas bija vairāk, dažreiz mazāk.
[Sērens Šūmanis: Jā.
Tas ir arī ļoti aizraujoši, jūs jau divas reizes esat teicis, ka sākumā neko neapzinājāties un tikai slimnīcas nāves gadījumiem
tika piešķirts šis, tā teikt, apstiprinājuma zīmogs. Ar prezumpciju, prezumpcija ir
telpā, ka aiz tā stāv arī finansiālas intereses.
Tā nebūtu pirmā reize, ja tā var teikt.
Ģimenes mums stāstīja, es nevēlos nevienu konkrēti nosaukt, bet faktiski palāta, ārsts viņiem piedāvāja
naudu, ja viņiem ļaus ievietot tur Covid ierakstu.
Manuprāt, tas ir diezgan acīmredzami.
Domāju, ka šeit tas jau ir krimināli sodāms nodarījums.
Kur patiesībā būtu jāvirzās tālāk?
Jā, tā ir manipulācija, piedāvājot cilvēkiem naudu.
Es varētu iedomāties, ka daudzi to ir pieņēmuši, ja jums tik un tā nekas nav uz malas.
Es patiešām uzskatu, ka tas ir uzkrītoši, ka neviens neko neteica un neveica nekādus pasākumus pret to.
[Sērens Šūmanis: Jā, es teiktu, ka šis rāmējums bieži tiek interpretēts, kā tas ir izdevīgi,
vai ja personai, kas to dara, ir noteiktas intereses vai priekšrocības.
Piemēram, ja kāds ir saņēmis gēnu terapijas injekciju un, iespējams, ir cietis noteiktu kaitējumu, tad
to ir ļoti grūti atzīt, jo, protams, neviens nav ļoti ieinteresēts par to uzņemties atbildību.
Vai varbūt ārsts tad uzņemsies atbildību.
No otras puses, ja es varu uzlikt Corona zīmogu cilvēkiem, kad viņi ir miruši, t.i., kad es tur rakstu,
un kaut ko no tā nopelnīt, tad, protams, dažiem cilvēkiem vismaz patīk to izmantot.
Un jau tagad ir skaidri redzams, ka sākumā nomira mazāk cilvēku, lai gan tā bija milzīga veselības krīze,
vismaz vairs ne.
Un pēc tam, kad tika reklamēts lielais medikaments, kas tika virzīts cauri ļoti īpašā atļaujas piešķiršanas procedūrā,
kad visi trauksmes zvani, tā sakot, jau skanēja, bet kas tik un tā tika pieņemts, mirstības rādītāji pieauga.
Tas ir arī paradokss, jo tam patiesībā vajadzētu aizsargāt vai palīdzēt.
Mums reiz bija gadījums, kad bija rakstīts: nomira no C.
Un vīrietis nomira 14 dienas pēc trešās vakcinācijas, tāpēc viņš, tā sakot, atgriezās trešo reizi, un, jā, viņam jau
bija pāri 80 gadiem, tāpēc viņš patiešām, jā, viņš bija slims, viņam bija pozitīvs tests un viņš nomira.
Un tas bija vienīgais, kas bija ar C, jā, kā iemeslu.
Patiesībā tas nav jāraksta.
Tas ir pietiekami, ja viņi atzīmē infekciozu lodziņu.
Taču šeit tas netika darīts.
Šķiet, ka šeit ir svarīgi, lai tajā vienmēr būtu norādīts, kas tas ir.
[Sērens Šūmanis: Jā. [Marlies Spuhler: Es nezinu. Jā.
[Sērens Šūmanis: Ļoti aizraujoši.
Tātad jūs runājat par ārstiem, kas dodas uz mirušo mājām. Tā teikt. Jā.
Labi.
Bet arī šis vīrietis tobrīd atradās slimnīcā.
Viņš joprojām bija pieslēgts ventilatoram un tā tālāk. Viņam tā vienkārši nebija.
[Sērens Šūmanis: Jā.
Ko esat iemācījies sociālajā jomā?
Jūs, iespējams, sazināties ar ģimenēm, ar cietušajiem cilvēkiem.
Pa ceļam noteikti uzzināsiet dažas lietas.
Nu, pirms tas bija tā, kā tagad, mums bija nāves gadījumi. Viņi arī gribēja redzēt manus pierādījumus.
Un man ir pierādījumi par imunitāti. Mums tas tika veikts.
2020. gada sākumā mums patiesībā bija vainags, tikai mēs to nezinājām.
Pēc pusotra gada mums to apstiprināja asins analīzes, ko mēs veicām.
un pēc tam ieguva šo imunitātes sertifikātu, izmantojot pamatotus pierādījumus .
Tas tika atzīts arī daudzos gadījumos.
Joprojām testēšana un tā tālāk.
Mēs to vienmēr darījām piesardzības nolūkos, pirms devāmies pie klientiem, lai viņi būtu droši, ja vēlas to apskatīt.
Mums ir piezīme, un viss.
Tieši tā. Tas bija viens no tiem.
Man jāsaka. Ar šo kampaņu mēs vienkārši sapratām, ka šī šķelšanās, kas ietekmē šo sabiedrību, ir izspēlēta pie
parastā galda vai pie ģimenes galda. Tas faktiski ir atspoguļojies sērojošajās ģimenēs.
Pēc tam sekoja apsūdzības: ... jo viņš nebija vakcinēts, viņš nomira. Tā ir jūsu vaina, jo jūs visi neesat.
Un arī ģimenes locekļi bēru laikā palika prom.
Un es domāju, ka tas bija īsts kauns.
Kā pēkšņi šī tēma kaut kā pavada visu.
Svarīgi bija tikai tas, vai esat (vakcinēts) vai ne.
Es tagad runāju tik dīvaini, jo cilvēki šeit censtos izvairīties no nelielas cenzūras.
Jā, lai jūs joprojām saprotat, ko es gribu pateikt.
Tieši tā. Un, manuprāt, tas ir žēl, jo jūs to joprojām patiešām jūtat.
Cilvēki kaut kā vairs nespēj atrast veidu, kā sanākt kopā, tāpēc, vēlākais, kad būs jāsadala mantojums, jūs varat nonākt strīdā.
Mēs to esam redzējuši jau agrāk.
Tikai tagad tas jau bija tur.
Ja iespējams, cilvēki tiek izslēgti no bēru ceremonijas, lai viņi pat neuzzinātu, ka tas vai cits cilvēks ir miris.
Bet, ja kāds zaudē māti vai tēvu, tad man ir jāsaka.
Nu, es viņam nesazvanu, bet, ja viņš man piezvana un jautā, es, protams, saku jā.
Es nevaru teikt: man nav atļauts neko teikt, jo māsa to nevēlas vai kaut ko tamlīdzīgu.
Manuprāt, tas ir vissliktākais.
Tātad arī jūs pamanījāt šādas izmaiņas? Varbūt, ka sākumā jums pat daudz uzbruka vai ka
cilvēki teica: Ei, jā, ar šo vīrusu ir tik slikti.
Un baidījās no tā, un ka varbūt tas mazliet mainījās, ka varbūt tieši injekcijas dēļ cilvēki nomira.
Pagaidām mums tas ir.
Bēru laikā cilvēki ar mani nerunā tieši, bet parasti, kad mums ir otrais vai trešais kontakts.
[Sērens Šūmanis: Tātad intervija par apbedīšanu būtībā ir pirmā intervija?
Pirmais kontakts, tā teikt, jā.
Tātad ne pirmais kontakts, bet tieši tā, pirmā saruna, kurā jūs pārrunājat visu līdz šim notikušo.
Vienmēr ir jāskatās, kādā situācijā šobrīd atrodas radinieki.
Vai jūs jau varat ar viņiem par visu runāt?
Es vienmēr atstāju arī blociņu, uz kura ir uzrakstītas dažas lietas, par kurām viņiem jādomā.
Tad tie ir pasākumi, bēru dienests un tā tālāk.
Tieši tā. Un tas vēl nemaz nerunājot par mani.
Bet tagad man bieži ir gadījies, ka es tur aizeju otro vai trešo reizi, un tad viņi saka, ak, Šūleres kundze.
Un tad viņi vai nu zina manus videoklipus, manas intervijas. Viņi runā ar mani tieši un saka, ka, viņuprāt,
tas ir tik lieliski, ka es uzdrošinos teikt patiesību.
Un tad pastāstiet man savus pieņēmumus.
Es bieži dzirdu: (vakcinācija) ... (vakcinācija) ... , viņa vēl būtu dzīva.
Vai arī: Kopš otrās reizes mammai ir kļuvis sliktāk.
Vai: No trešās reizes tas bija paredzams ar tēti.
Tāpēc tagad man to saka arvien biežāk un biežāk.
Jo īpaši attiecībā uz pusmūža cilvēkiem, es teiktu, ka to ir grūti novērtēt, jo viņi visi būs
vecumā no 40 līdz 60 gadiem. Viņi to tagad saprot.
Un viņi arī skaidri saka: Tātad mums - nekad vairāk.
Un tad jūs arī dzirdat, cik daudz cilvēku joprojām ir ģimenēs, kur vai nu visa ģimene nav vakcinēta.
Tātad tas joprojām pastāv.
Vai arī katrā ģimenē ir kāds, kurš patiešām ir gājis tam cauri, kurš ir teicis: Jūs mani nesaņemsiet!.
Tātad to ir vairāk, nekā jūs domājat.
Pat ja mums šeit stāsta, ka vakcinācijas līmenis ir tik un tik augsts, es tam neticu.
Tāpēc es domāju, ka mēs esam vairāk.
Sākumā mēs vienkārši viens otru nepazinām.
Mēs arī jutāmies diezgan vientuļi.
Mēs arī domājām, ak, Dievs, vai mēs tagad esam vienīgie šeit?
Sākumā mēs visi centāmies viņus brīdināt.
Mums ir bijusi pieredze, ka janvāra sākumā, februārī.
Un viņi teica: Ei, puiši, nebrauciet turp. Šeit mirst daudz cilvēku.
Tātad, pat ņemot vērā šo un faktus... - Jūs to esat redzējuši.
Kur viņi visi bija, vaininieku upuri?
Nebija neviena.
Viņus vairs nevarēja pārliecināt ar faktiem.
Beigu beigās viņi pat pieprasīja atļauju visai šai netīrumam.
Viņi bija sajūsmā
kā izārstēt, kā brīnumlīdzekli galu galā.
Un manuprāt, ir žēl, ka tik daudzi cilvēki to vairs neapšauba.
Kur ir pazudusi izpratne par veselību?
Mums ir ekoloģiska galdniecība. Lielākā daļa mūsu klientu ir vai nu ekoloģiski, vai vegāni, vai kas cits.
Viņi dzīvo veselīgu dzīvi.
Mēs eļļojam skapjus ar dabīgo eļļu.
Bet ar netīrumiem viņi skrien pie ārsta.
Mēs to nesaprotam.
Viņi ļāva sevi sist.
Attiecībā uz pārtiku viņi pārliecinās, ka tā nekādā gadījumā nav ģenētiski modificēta.
Viņi ļauj sevi ģenētterapēt...
[Marlies Spuhler: Nav ne jausmas.
Arī to mēs nekad neesam spējuši saprast.
Tas, kas notiek cilvēku prātos, ir tas, ka viņi vienkārši atmet šo kritisko domāšanu un
akli uzticas visam, kas notiek tieši tagad.
Vai viņi visi ir zaudējuši intuīciju?
Nav tā, ka mēs darām darbu, kas ir tik izplatīts.
Jā? Ja apbedītājs jūs brīdina, tad jums patiešām vajadzētu to uztvert nopietni.
Es nekad neesmu sapratis, kāpēc cilvēki joprojām ...
Kāda bija reakcija?
Tātad, ja jūs tagad teiktu: Ei, viņi saka to un to, bet mēs esam piedzīvojuši pretējo.
Kad jūs to kādam teicāt, kā cilvēki reaģēja?
Jā, viņi to noklausījās, un, kad nākamajā reizē jūs viņus atkal satikāt, viņi bija vienkārši (imunizēti).
Tad tas arī notika. Lai gan jūs viņus vairāk vai mazāk brīdinājāt jau iepriekš.
Un jūs teicāt, ka tagad cilvēki jau daļēji saprot, ka, iespējams, tā nebija pareizā izvēle. Ka viņi jau veido zināmas saiknes.
Vai varbūt bija arī šāda attīstība: Sākumā nemaz ne...
Un tagad jūs sakāt, ka, iespējams, cilvēki pat vairākas reizes tagad veido noteiktus savienojumus.
Vai arī tā bija zināma attīstība laika gaitā?
[Marlies Spuhler: Jā, protams. Absolūti.
Sākumā viņi to neredzēja.
Mums jau ir bijuši nāves gadījumi. Ir arī drosmīgi ārsti.
Pēc tam viņi ieraksta, nāve, ko izraisījusi trešā persona (vakcinācija). Pēc tam policija veic arī pēcnāves ekspertīzi.
Vai tā bija gadījumā, ja tas tur ir, vai ir pēcnāves ekspertīze?
[Marlies Spuhler: Jā, tad tas tiek konfiscēts. Tā ir nedabiska nāve.
Ja tur ir rakstīts, ka nāve ar injekciju, tad...
[Marlies Spuhler: Jā, tas ir nedabiski. Tieši tā.
Pēc tam tiek veikta sekcija, bet to veic CID, policija.
Un vienā konkrētā gadījumā radiniekiem piektdienās bija jāierodas pie ārsta, lai veiktu profilaktisko pārbaudi.
Tieši tā. Un pēcnāves ekspertīze notika trešdien.
Un tad viņi vienkārši gaidīja rezultātu.
Un viss, kas iznāca, bija sirdsdarbības apstāšanās.
Saikne nav izpētīta.
Jā, viņi piektdienās devās uz (vakcinācijas) centru un saņēma nākamo injekciju. Tā tas vienkārši bija.
Jā, un sākumā tas bija vairāk līdzīgi, viņi, protams, uzticējās visam.
Un, ja jūs esat runājis pretēji, tad ak, labi.
Iespējams, esat dzirdējuši neparastas sarunas savā draugu lokā.
Man bieži ir teikuši: Es uzticos valdībai, to ievēlēja tauta. Jā, un viņi netic, ka valdība ir gribējusi ļaudīm nodarīt ļaunumu.
Ko tu gribi, tu tur neesi labs. Jā,
un mēs nevaram sacensties ar ārstiem, kuri atbalsta un atbalsta visu šo lietu.
Mums nav izredžu. Kā pacients jūs uzticaties savam ārstam.
Jā, un acīmredzot viņi joprojām ir kaut kādā ziņā pārāki par mums.
[Sērens Šūmanis: Un vai bija kādi notikumi, kad tas attīstījās pretējā virzienā? Vai arī tas bija ļoti pakāpenisks process no:
Jā, es viņam uzticos, un tagad viņš noteikti ir nomiris no vīrusa līdz: Jā, šī gēnu
terapija varētu..., iespējams, tas ir iemesls, vai?
Jūs saprotat, kā jau es teicu, ka mēs patiešām skatāmies visu, ko apmaksā GEZ, mēs to vairs neskatāmies.
Mēs pastāvīgi no tā izvairāmies, jo vienkārši nevēlamies, lai mūs bombardē ar atkritumiem.
Bet, kad uzrunā cilvēkus uz ielas, tu saproti, kas notika. Jo viņi vienmēr stāsta vai atspoguļo to, ko tur dzirdējuši.
Cilvēki apmainās arī ar idejām.
Un, ja pa to laiku būs viens cilvēks, kurš teiks: Ei, man kopš tā laika tik slikti klājas,
tad nākamais cilvēks uzdrošināsies darīt to pašu.
Arī tas ir process.
Jūs to tikko sapratāt.
Arvien vairāk cilvēku uzdrošinās atklāt un pateikt: Jā, es esmu neapmierināts ar to.,
kā arī pieredzi, ko ģimenes gūst saistībā ar nāves gadījumiem. Daudzas ģimenes ir skartas vairāk nekā vienu reizi.
Jā, pēdējo divu gadu laikā viņi ir apglabājuši piecus savus ģimenes locekļus.
Ja viņi to vēl nesaprot, es nezinu, kas to sapratīs.
[Bet droši vien ir arī tādi, kas joprojām saka: Jā, labi.
[Marlies Spuhler: Ne viņi.
Dāma teica: Noteikti vairs nekad. Tātad arī viņa ir stingri pārliecināta, ka tas ir visas šīs lietas rezultāts.
Jo tā vienkārši nevar būt, jā.
Un divi viņas brāļi un māsas, kuri abi bija jaunāki par 70 gadiem, jā.
Vienam ne 60, otram ne 70, un abiem vecākiem ir ap 80. Tātad kaut kur... Jā, it īpaši, ja runājam
par paredzamo dzīves ilgumu, es nezinu, it kā, jā.
Un pēkšņi visi nomirst. Tas taču nevar būt pareizi, vai ne?
Un tagad viņi to redz.
Kā jau teicu, es to dzirdu arvien biežāk.
Ja nebūtu manas sievas (par vakcināciju), viņa joprojām būtu dzīva, jā.
Vai kopš trešās, ceturtās, piektās, atkarībā no tā, cik ļoti, tas ir gājis uz leju, nē.
Vairums cilvēku patiesībā apgalvo, ka kopš trešās grāmatas viss ir gājis uz leju.
Es domāju, ka, ja jūs tagad braucat vēl biežāk, tā ir tikai mana personīgā attieksme, pareizi. Jo sliktāk jums būs.
[Sērens Šūmanis: Vēlreiz parunāsim par laika grafiku un skaitļiem.
Tātad vēlreiz īsumā rezumēsim.
2020. gadā bija ļoti kluss, mazāk nekā iepriekš.
Tā sākās 2020. gada beigās. Jūs varat saskatīt arī laika saikni ar injekciju programmām.
2021. gadā tas noteikti bija ievērojami vairāk nekā . .
Tad viss patiešām sākās. Lūdzu, atvainojiet?
Tas ir tas, ar ko sākās 2021. gada amats.
2021. gads bija tas gads, kad viss sākās.
Un kas notika turpmākajos gados? 2022, 2023?
Tātad 2022. gads joprojām bija grūts.
Līdz 2022. gadam, t.i., 2021., 2022. gadam, mēs vienmēr esam novērojuši korelāciju.
Jā, tas vienmēr notika aptuveni divas nedēļas vēlāk. Un tagad ir 2023. gads.
Tātad divas nedēļas pēc injekcijas. . .
[Marlies Spuhler: Tieši tā, jā, tieši tā.
Un tagad ir 2023. gads šķiet, ka situācija atkal izlīdzinās.
Patiesībā visvairāk nāves gadījumu šogad atkal bija pavasarī un rudenī.
Lai gan man uzreiz jāsaka, ka šogad mums viss atkal sākās 28. septembrī, kad daudzi cilvēki nomira.
Un 18. septembrī viņi atkal sāka, nē, viņi atkal sāka.
Sākumā bija oficiāls ieteikums, tā teikt, no ...
Tieši tā, un mēs arī zinām no draugiem, no paziņām, kas strādā pie ārstiem, kas ir ārsta palīgi vai kaut kas
tamlīdzīgs, un pieņemšanas grāmatiņas bija pilnas. Jā,
Cilvēki ir gaidījuši iespēju, lai atkal to apgūtu.
Kā jau teicu, tās bija tās pašas desmit dienas, kas mums sākās.
Un tagad pārsteidzoši ir tas, ka vecāka gadagājuma sabiedrība atkal tuvojas.
Tad es sapratu, ka fokuss bija tur.
Jo mums daudzi tagad ir 30 gados, kur viņi ir dzimuši, 30 gados, kur visi ir tagad. . . Kas uzreiz nav nekas neparasts.
Vecie cilvēki mirst, īpaši 90 gadu vecumā.
To nevajadzētu pārprast.
Taču, kā jau teicu, tas ir pārsteidzoši:
18. septembris (septembris) bija sākums.
28. septembrī tas sākās.
Un tieši tagad tā kļūst arvien klusāka.
[Sērens Šūmanis: Un, iespējams, to var saskatīt arī mirušā stāvoklī, kā jūs teicāt sākumā.
[Marlies Spuhler: Diemžēl jūs to varat redzēt.
Arī daudziem cilvēkiem ir pelēka, ļoti pelēka, bāla seja.
Tātad tas ir nedabiski.
Ne tā, kā parasti izskatās miris cilvēks.
Arī pārējie ir dzelteni.
Tātad mums ir daudz un daudz dzelteno, jā.
Dzeltens, vai tam ir kāds sakars arī ar aknām?
Ārstu grupā, kurā mēs darbojamies, daudzi jau ir teikuši, ka šim smailes proteīnam ir tendence uzkrāties aknās.
Tas rada šo dzelteno izskatu.
Tagad es varu tikai reproducēt to, ko esmu dzirdējis.
Es jau atkal esmu prom no turienes.
Tā vairs nav mana kompetence.
Bet man joprojām ir novērojums un sadalījums.
Autolīze sākas daudz agrāk.
Mēs paņemam daudz cilvēku, kuri ir miruši tikai vienu dienu.
Un jūs nevarat tiem pieskarties, jo nejauši noplēsīsiet ādu vai ko tamlīdzīgu.
Un tam tā nevajadzētu būt. Ne jau pēc vienas dienas.
Un viņi visi nesaņem kortizonu un ķīmijterapiju vai ko tamlīdzīgu. Tas varētu būt iemesls, kāpēc.
Nē, viņi nomira normālos apstākļos, tagad es tos saucu par normāliem apstākļiem.
Un tomēr stāvoklis jau ir šāds. Tas tā īsti nevar būt. Ne ar šādu biežumu.
Kā jau teicu, tā ir noticis vienmēr.
Ja cilvēks iepriekš trīs mēnešus vai ilgāk ir saņēmis ķīmijterapiju un tās rezultātā miris, sadalīšanās sākas uzreiz.
Mums par to nav jārunā. Tas ir ļoti nogurdinoši ķermenim.
Bet cilvēki mirst arī bez ķīmijterapijas. Vai arī nesaņemot lielas kortizona devas vai ko citu.
Vai morfija. Piemēram, es nezinu, ko jūs saņemat.
Jā, un tas ir ļoti jūtami. Un mēs to joprojām redzam.
Un muļķīgākais ir tas, ka viņiem ir bēres, kas nozīmē muļķīgi, es vēl nezinu, vai tas ir labi vai slikti.
Viņi ir pagarinājuši apbedīšanas termiņu līdz desmit dienām. Iepriekš tas bija septiņi. Kopš pandēmijas sākuma.
Un tā, protams, ir mūsu problēma. Īpaši ar apbedīšanu. Kad bēres notiek nedēļu vēlāk.
Un tas ir ar izkārtojumu. Jums patiešām ir jāpārbauda, vai zārks ir iepriekš aizvērts.
Vienkārši tagad notiek cita veida komunikācija nekā agrāk.
Mirušā izskata dēļ.
[Marlies Spuhler: Jā, tieši tā. Jūs vairs nevarat gaidīt, ka to darīs radinieki.
Jā, tas nozīmē, ka jūs arī paziņojat: Ei, ja tu vēlies redzēt šo cilvēku tagad, tev tas ir jāizdara līdz
šim laikam, jo citādi tas vairs nav saprātīgi, tā sakot.
[Marlies Spuhler: Tieši tā, jā.
Ir arī smakas utt.
Varam tos izslēgt, teiksim, plašā mērogā. Taču kādā brīdī tās tik un tā atkal parādīsies.
Noārdīšanos nevar apturēt, izņemot ar thanatopraktisku ārstēšanu.
Bet neviens to nedara.
Tas tiek darīts tikai saistībā ar repatriāciju uz ārzemēm. Vai Maikls Džeksons, vai kāds, kurš ir izvietots uz ilgāku laiku.
Tieši tā. Citādi tam nav jēgas.
Jūs teicāt, ka pirms dažiem mēnešiem, kad, tā sakot, atkal tika izdoti oficiālie ieteikumi, viss atkal sākās no jauna.
Kā jūs domājat, kurp ceļojums vedīs?
Tātad jūs reiz teicāt, ka daži cilvēki jau ir pamodušies un apšauba to. Taču jūs joprojām skaidri
redzat, ka tad, kad tiek sniegti ieteikumi par injekcijām, nāves gadījumu skaits palielinās.
Kā jūs domājat, uz kurieni, jūsuprāt, virzās šis ceļojums? Kam jūs gatavojaties arī savā darbā?
Tāpēc es, mēs vienkārši iegādājāmies nedaudz krājumu, lai būtu drošībā, jo jūs vienkārši
nevarat aplēst, kur tas viss ies uz priekšu.
Protams, es ceru, ka kādā brīdī cilvēki pārstās tur visu laiku skriet.
Tā būtu viena no iespējām.
Man tikai šķiet, ka ir žēl, ka mūsu vecākā sabiedrība nespēj sevi aizstāvēt.
Īpaši cilvēki, kas atrodas aprūpes namos.
Ja jums nav bērnu, kas ir uz kājām, tad jūs esat pilnīgi pakļauts visas šīs lietas nežēlastībai. Jūs neko nevarat darīt.
Un es domāju, ka tas ir žēl. Jo tieši tagad, kad jūs saprotat, ļaujiet man teikt tā, ka cilvēki
pieprasa pārvērtēšanu, pat ja tā nenotiek no otras puses.
Vai arī, ja pagājušajā otrdienā bija ieguldījums, piemēram, MDR, par vakcinācijas
blakusparādībām. Manuprāt, tas bija ļoti drosmīgi.
Protams, ne viss ir pateikts - tas būtu pārāk daudz vienkāršajiem pilsoņiem.
Taču tas jau ir noņemts no multivides bibliotēkas.
To vairs nevarat skatīties. Manuprāt, tas ir vienkārši žēl.
Kur sākas apgaismība? Kāpēc, no kā viņi baidās?
Jā, viņi ir kļūdījušies.
Taču viņiem arī jāatzīst, ka viņi to ir izdarījuši, nevis jāmēģina izvairīties un jāturpina tikai tāpēc,
ka viņi joprojām nav noskaidrojuši, cik daudz bundžu.
Jā, pietiekami daudz miljardu jau tāpat ir izšķiesti citiem mērķiem.
Jā, tad nav nozīmes, vai ar viņu ir tas pats. Un kas no tā?
Un jā, pārvērtēšana būtu ārkārtīgi svarīga.
Man ir neticami daudz skumju bojājumu.
Ak, kā jūs grasāties atdot cilvēkiem atvadu, kas viņiem tika liegts?
vai konsultāciju par apbedīšanas gadījumiem, kur viņiem nebija atļauts būt klāt?
Jā, pat atvadas krematorijā vai šī pavadītā kremācija? Tas viss bija aizliegts.
Vai arī labākajam draugam pat neļāva apmeklēt bēres, jo viņš tika izslēgts.
Jūs domājat vispār vai cilvēkiem, kuriem nebija noteikta statusa?
[Marlies Spuhler: Jā, lai varētu apmeklēt bēres, jums bija jābūt no tuva ģimenes loka. Un tas nebija iespējams.
Tikai pēc tam, kad tika ieviestas obligātās pārbaudes un tamlīdzīgi, kapos atkarībā
no situācijas tika piemēroti 3 vai 2 Gs.
Un jā, pārvērtēšana būtu svarīga.
Cilvēkiem vienkārši ir atņemta ļoti svarīga sadaļa.
Jo īpaši, ja saikne ir cieša.
Citiem vārdiem sakot, mazmeitai faktiski nebija atļauts pievienoties savai vecvecmāmiņai bēru laikā.
Taču tikpat labi varēja būt arī tā, ka mazbērns ar savu vecvecmāmiņu pavadīja tikai
pirmos trīs vai četrus savas dzīves gadus.
Un tad ir spēcīga saikne.
Un es nevaru viņam pateikt: nē, tu nevari nākt.
Jā, kā gan bērns jebkad varēs pienācīgi pārvarēt šīs bēdas vai pienācīgi attīstīt bēdas?
Es gribu teikt, ka jūs bieži saskaraties ar skumjām kādā brīdī.
Mēs labi protam atvadīties. Mēs atvadāmies katru dienu.
To nedrīkst aizmirst.
Taču šī mūžīgā atvadīšanās ir kas cits.
Manuprāt, tas ir tikai apkaunojoši.
Un es uzskatu, ka ir žēl, ka patiesība joprojām netiek atklāta.
Un kaut kas notiek.
Kopš 2021. gada viss ir mainījies, tā tas vienkārši ir.
Viss ir atšķirīgs. Un kas ir atšķirīgs? Tikai viena lieta ir ieviesta citādi.
Tātad patiesībā nav nemaz tik grūti atrisināt šo vienādojumu.
[Marlies Spuhler: Nē, tieši tā.
Tā ir pavisam parasta, vienkārša matemātikas problēma. Un, ja jūs to nevarat atrisināt, nu, es nezinu. Es domāju, tik lēni...
Un es vienkārši domāju, ka mūsu politiķi nedrīkst izvairīties no šīs atbildības.
Un nav jēgas atkāpties vai darīt ko citu.
Nē, es domāju, ka viņi tagad būtu jātiesā tiesās. Manuprāt, tas, ko viņi dara, ir masu slepkavība!
Tagad šis vārds patiešām ir jālieto.
Izklausās pēc spēcīga vārda, lielas apsūdzības.
Bet, ja jūs patiešām to aplūkojat detalizēti, tad jums par to vajadzētu padomāt.
[Marlies Spuhler: Jā, es domāju, kā jau teicu, bet tas nav attaisnojums. Bet daudzi cilvēki vienkārši tika
izvirzīti uz priekšu (agri nomirstot). Iespējams, viņi tuvākajā laikā tik un tā būtu nomiruši.
Īpaši vecākiem cilvēkiem.
Viņiem bieži ir visdažādākās slimības.
Un tas to tikai pastiprināja.
Tas nav attaisnojums tam, ka viņiem bija jāaizbrauc agrāk.
Bet es domāju, ka pietiekami daudz citu cilvēku joprojām būtu dzīvi, ja viņi nebūtu ļāvuši tam iebraukt sevī. Jā, tiešām.
Un es vienkārši nedomāju, ka tas ir pareizi.
Un viņiem par to vienkārši ir sevi jāpamato.
Karlsrūē mēs arī iesniedzām kriminālsūdzību. Mēs tajā piedalījāmies.
Un es to varu tikai ieteikt ikvienam.
Nedaudz reklāmas blakus.
Pie ZAAVV, Z -A -A -A -V -V, varat lejupielādēt karti. Jūs varat to aizpildīt. Jūs varat to iesniegt BGH.
Tāpēc es varu tikai teikt visiem - dariet to! Un es domāju, ka viņi būtu jāsauc pie atbildības.
Un jo īpaši mūsu Lauterbaha kungs, kurš kā veselības ministrs runā tik daudz muļķību, jā, tik godīgi.
Tam nav nekāda sakara ar veselību. Man tas ir slimības ministrs.
[Sērens Šūmanis: Jā, tu nezini, vai smieties vai raudāt. Drīzāk raudāt.
[Marlies Spuhler: Jā, es nekad neesmu personīgi vērsusies pie politiķiem. Es vienmēr esmu bijusi klusa.
Bet jā, kad jūs redzat, kas šeit notiek. Jā, būsim godīgi. Tad jums ir kaut kas jādara.
Un cilvēkiem nevajadzētu vienkārši pieņemt visu. Tas nevar būt pareizi! Es to nekad nesaprotu.
Kur ir pazudis cīņasspars?
Varbūt jums personīgi. Kādi ir bijuši pēdējie trīs gadi?
Ko vēl esat iemācījies sev personīgi? Kur jūs kaut ko sapratāt? Vai arī kas jums ir tāds, kas liek
jums teikt: Hei, tas man atkal ir kļuvis ļoti skaidrs?
Nu, tā tas tagad ir man vai mums ģimenē kopumā. Mēs esam iemācījušies būt kritiski pret visu.
Un nepaļauties uz atsevišķu personu paziņojumiem. Un vienmēr vispirms pārliecināt sevi. Tāpēc es parasti ticu tikai tam, ko
redzu klātienē. Tātad pat ne šeit, televīzijā, vai tamlīdzīgi.
Šodien mēs zinām, ka visu var atjaunot.
Jā, tātad domājot pašam par sevi un veicot nelielu izpēti. Kas varētu būt aiz tā visa?
Daži pozitīvie aspekti: Mēs nekad neesam saskārušies ar bloķēšanas vai citām problēmām. Mēs vienmēr esam uz
visu raudzījušies pozitīvi. Patiesībā tas bija patīkami.
Uz ielas nekas nenotika. Cilvēkiem, iepērkoties, vajadzēja ievērot distanci. Ja bija pieraksts pie
ārsta, vajadzēja piezvanīt, un jūs to uzreiz saņēmāt.
Jums nebija gaidīšanas laika. Tāpēc jums no visa tā ir jāizmanto pozitīvās lietas.
Un bez kā es negribētu iztikt, ir visi cilvēki, kurus esmu iepazinusi pēdējo trīs gadu laikā.
Tāpēc es domāju, ka vēl pirms brīnumzāles parādīšanās jūs vienkārši sapratāt, ka C (Corona)
vienkārši parādīja cilvēku patieso raksturu.
Un tad jūs arī redzējāt, cik daudziem cilvēkiem patiesībā esat kļūdījies.
Cik daudzi no viņiem ārēji rada tādu tēlu, kāds tie nav iekšēji.
Pēdējo trīs gadu laikā, pateicoties pārorientācijai, cilvēki, kurus tu iepazīsti, ir kļuvuši pazīstami, un tas ir
tieši tāpat. Tagad man ir daudz, daudz labāk nekā sākumā.
Jebkurā gadījumā. Un mums vairs nav nekādu baiļu. Mēs esam no tām pilnībā atbrīvojušies.
Tāpēc mēs vairs neļaujam, lai kaut kas mūs novirzītu no pareizā ceļa.
Izņemot gadījumus, kad kāds uzreiz dodas uz ģimeni vai tamlīdzīgi. Tieši tā.
Bet es patiešām lepojos ar tiem cilvēkiem, kurus mēs tagad pazīstam,
Vai ir vēl kaut kas, ko jūs vēlētos pateikt cilvēkiem noslēgumā?
Tāpēc es vienkārši vēlētos to ieteikt ikvienam.
Ne vienmēr ticiet visam, kas tur tiek teikts. Pārliecinieties paši.
Neaizmirstiet būt paškritiski. Jā, vispār kritiski pret visu.
Un vienkārši meklējiet sev līdzvērtīgos.
Un, ja mēs būsim stipri un turēsimies kopā, ar mums nekas nenotiks.
Tāpēc es tam stingri ticu.
[Sērens Šūmanis: Labi, jauki noslēguma vārdi un paldies par jūsu apņemšanos, dārgā Marlija.
Es ceru, ka mēs varam sasniegt daudzus cilvēkus.
Tur bija daudz aizraujošu lietu.
Man bija iespēja arī daudz ko iemācīties. Un paldies jums par drosmi un apņēmību.