Velmi dobrý den na Kla.TV z našeho studia rozhovorů v Berlíně.
Rád bych dnes přivítal pana Bernda Udo Hacka.
Pane Hacku, zdravím vás.
Děkujeme za pozvání.
S potěšením.
Pane Hacku, jste v důchodu již přibližně 20 let.
Přesto jste se ve svém pokročilém věku téměř 84 let pustil do tak
neobvyklého a obtížného tématu, jakým je měnový systém.
Jak k tomu došlo?
Ano, myslím, že každý myslící občan se někdy v životě setkal s otázkou peněz.
Ptáte se sami sebe, zda je to tak důležité v životě, v podnikání, ve financích.
A proč toho víme tak málo? Nikdo se v tom pořádně nevyzná.
A to mě přimělo...
To mě přimělo o tom čas od času přemýšlet.
V literatuře jsem však nic užitečného nenašel.
Velmi důležitý námět k zamyšlení mi poskytl Didi Hallervorden neboli Dieter Hallervorden,
který se v jednom skeči asi před 40 lety zabýval tématem, že chce
navštívit své peníze v bance.
A pak jde k přepážce a já sem přijdu a chci se podívat na své peníze.
Kde jsou moje peníze?
A jeho partner na druhé straně je z této naivní a hloupé otázky trochu zmatený:
Kde je? Aha, na účtu.
Co dělá na účtu?
Funguje to.
To bylo hezké.
Kolik hodin denně musí pracovat?
Tak to šlo dál a dál. Bylo to k pláči, bylo to k popukání.
Ale v podstatě se lidé dobře bavili.
Ale v podstatě jsem si uvědomil, že něco není v pořádku, že to nejde.
A to mě přimělo trochu se zamyslet a pak jsem si uvědomil, že peníze
máme už šest tisíc let, prošly
strašlivým vývojem, ale nikdo si toho nevšiml.
Dnes chceme hovořit o závažných důsledcích nedostatků měnového systému
a o třech myšlenkových odštěpeních, které k tomu máte.
Ve své knize z roku 2018
docházíte k překvapivým zjištěním a hovoříte o chybách v myšlení a staletém masovém podvodu
na skutečných pracujících lidech, včetně podnikatelů, pokud jde o měnový systém.
Jak to zdůvodníte?
Udělal jsem něco, co odborníci, ekonomové, kteří jsou za to zodpovědní,
nedělali po staletí: základní výzkum.
A také jsem začlenil přírodní zákony, což ostatní také nedělají,
a to mě staví na hranici duchovnosti.
Základní zákony totiž pocházejí od Stvořitele.
Žádný parlament se na tom nepodílel, dal nám to Bůh.
A my se s tím musíme spokojit.
A skutečně se domnívám, a podrobně to zdůvodňuji, že náš současný
měnový systém je nezákonným
systémem vykořisťování.
A právě lidé, kteří skutečně pracují, jsou vykořisťováni.
To se týká i podnikatelů a osob na volné noze.
Podnikatel pravděpodobně pracuje více než kdokoli jiný.
Vzpomeňte si na mistra tesaře, který si založí vlastní firmu.
V šest hodin večer mu práce nekončí, ale pak to začíná takhle, účetnictví
a nové zakázky a tak dále a tak dále.
A tento podvod se děje ve prospěch
peněžních kapitalistů.
A dělají to, čemu se tak krásně říká, že jejich peníze fungují.
Ale to je vtip, je to hezká chytlavá metafora, střípek myšlenky.
Nebo pěkná formulace.
Ve skutečnosti to ale vůbec nefunguje.
Nikdo nikdy neviděl, že by peníze fungovaly.
Já zatím také ne.
A pak jsem se nad tím zamyslel podrobněji a uvědomil jsem
si, že moji kolegové odborníci
vlastně ignorují jeden fakt, který zná každé dítě.
Konkrétně jde o omezenou trvanlivost skutečných věcí.
Všechno se kazí.
Potraviny se ztrácejí obzvlášť rychle, jak vidíte, v létě je to třeba s masem,
a to znamená, že peníze také trpí, musí trpět.
Vždyť peníze jsou samy o sobě poukázkou na vynikající službu na oplátku.
A tato úvaha je k dispozici na trhu.
Jste soběstační, můžete se živit sami ve skupině, která spolupracuje.
Ale je tak těžké najít partnera na výměnu.
A to znamená, že čas plyne a úvaha není na stole okamžitě.
Nemůžu ani najít toho pravého muže, který by
mi nabídl to, co potřebuji, a který by chtěl to, co mohu nabídnout já.
Je to obousměrná ulice. A také o simultánnosti.
Zkrátka a dobře, peníze nemohou
mít stabilní hodnotu, jak to požaduje převládající názor.
Říká se, že stabilní hodnota je uchovatel hodnoty.
A pak je samozřejmě obzvlášť cenný, protože pak je téměř jako zlato.
Zlato je jedním z mála materiálů, které nerezaví
a nekazí se.
Proto je tak populární.
Pak přichází druhý bod převažujícího názoru.
Peníze mohou fungovat jsme již řekli; nefunguje.
A kdo peníze vydává, obvykle
centrální banka.
Někteří lidé by je rádi vydávali ze soukromé banky, což
je zcela špatně, protože
peníze jsou společným statkem.
To má sloužit celé skupině, a ne některým bankéřům nebo bohatým
lidem, aby maximalizovali své zisky.
Je to zcela špatně, je
to součást našeho ekonomického řádu, a ne předmět spekulace, jak se s ním nyní zachází.
Největší a nejmocnější bankou na světě je FED, Federální rezervní systém v
USA, a to je soukromá banka.
Velmi, velmi špatné.
A pak je tu ještě jeden
trik,
který jde těmto kapitalistům na ruku.
Pokud jsou peníze uvolněny, musíte zaplatit úroky. Je to proto, že centrální banka požaduje tzv. diskontní sazbu.
A centrální banka poskytuje peníze pouze komerčním bankám, nikoli soukromým
osobám. Dokonce ani vládě.
Pokud to chtějí, musí zaplatit slevu.
V současné době je to nula, a to z jiných důvodů.
Ale kvůli této katastrofě, která se na nás chystá, tu vůbec nemusíme být kvůli výměnné dohodě.
Je to proto, že ani prodávající, ani kupující nejsou v takové
finanční tísni, aby potřebovali úvěr.
Potřebujete prostředek, který vám pomůže najít správného partnera pro výměnu.
O to jde v penězích především.
Jedná se o směnnou pomůcku, prostředek směny.
Distribuujeme, nikoliv vyrábíme nebo dokonce používáme.
Tolik k této otázce.
Ano, to jste ve své knize velmi dobře vysvětlil
a tým Kla.TV vaše myšlenky shrnul a ilustroval v krátkém filmu, který
si nyní můžeme pustit.
Současná chyba v uvažování o penězích
Peníze jsou nesporně prostředkem směny, který má usnadnit a urychlit směnu
zboží mezi občany v ekonomice založené na dělbě práce.
Zboží a služby jsou již dostupné na trhu nebo je lze
vyvolat.
Jen čekají, až najdou vhodného kupce.
Čím početnější byla skupina, která spolupracovala,
tím obtížnější bylo najít vhodného partnera pro výměnu.
Je to proto, že prodávající musí nabízet zboží, které prodávající potřebuje, a naopak.
Tento obousměrný vztah vyžadoval vzájemnost mezi prodávajícím a nabyvatelem,
což bylo v barterové nebo naturální
ekonomice zjevně obtížné;
a také simultánnost.
Vložení peněz nyní změnilo dvoustranný vztah na třístranný, čímž
se zrušil požadavek reciprocity a proces směny se výrazně
zjednodušil a urychlil.
Místo požadovaného skutečného protiplnění obdržel prodávající poukázku, kterou o několik
dní později použil na zaplacení protiplnění, které se mu
podařilo získat od třetí osoby.
Tím se také zmírnil požadavek na souběžnost a stal se v
tomto ohledu flexibilnějším.
Ale je toho víc:
Vložení peněz nezvyšuje množství zboží dostupného na trhu.
Peníze jsou samy o sobě geniálním vynálezem, protože jsou jednoduché.
V současné podobě má však zásadní nedostatek:
Hlásá a usiluje o měnovou stabilitu, tj. považuje
peníze za uchovatele hodnoty.
To je nutně vyloučeno.
Hodnota peněz totiž spočívá v jejich kupní
síle, která závisí na množství a kvalitě zboží dostupného
na trhu dané ekonomiky.
Množství zboží a peněz v jednotlivých cyklech by mělo být co nejvíce vyvážené, aby
ceny zůstaly víceméně stejné a usnadnily občanům plánování a podnikání.
Protože však reálné statky - s výjimkou
zlata - v průběhu času postupně ztrácejí svou
materiální a užitnou hodnotu přirozeným rozkladem
- některé rychleji, jiné pomaleji
- musí se ve stejné míře snižovat i množství peněz v oběhu, aby
se zachovala - mobilní - rovnováha.
Každé dítě například ví, že potraviny mají omezenou dobu trvanlivosti.
- Peníze tedy nemohou mít stabilní hodnotu.
Opačný předpoklad připomíná dávný
sen alchymistů o umělé výrobě zlata z olova nebo jiného kovu.
Velmi pěkná vizualizace.
Má tento jev také za následek plíživou inflaci, kterou zažíváme?
Ano, rozhodně!
Vysvětlení je velmi jednoduché:
Měnový systém se snaží udržovat
rovnováhu mezi množstvím zboží na jedné straně a peněžní zásobou
na straně druhé.
A pokud se množství zboží snižuje v důsledku kažení, probíhajícího
kažení - tj. snižuje se množství peněz
-, ale množství peněz zůstává stejné, pak mám na
trhu příliš mnoho peněz a příliš málo zboží.
A tomu se říká inflace.
To je zjevně příčinou.
Existují i další příčiny.
Dochází k nim, když vláda nebo kdokoli jiný, nebo v poslední době dokonce soukromé
banky, šíleně zvýší nabídku peněz.
To teď dělají každý měsíc a dávají do oběhu několik milionů.
To by pak také zvýšilo inflaci do nekonečna.
V současné době však nic z toho nevnímáme,
protože tyto částky, dříve od Draghiho
a nyní od paní Christine Lagardeové
- jak z bankovního sektoru, tak z politiky - byly
také trestné, jak dokázal Ernst Wolf.
Dnes jsou to samozřejmě čestní lidé.
Peníze, které se do něj pumpují, nemají na náš trh, kde
nakupujeme potraviny, tedy na trh se spotřebním zbožím, žádný vliv.
Potřebují to jen pro své hry, spekulace a inkasování
milionů, miliard a někdy i více.
A úrokové sazby nemají stejný účinek, jaký jsem popsal u tohoto efektu zkažení.
Nebylo to vlastně tak, že Luther požadoval docela drakonické
tresty za to, že se tu zajímal, třeba kola
nebo něco takového, jak jsem slyšel?
Ano, je to tak.
Slyšel jsem to od profesora Bernda Senfa, který
pracuje ve stejném duchu jako já, prvního
známého profesora ekonomie, který se věnuje
měnové reformě.
No, úroky byly tehdy obecně zakázány, už od Mojžíše,
a dokonce i papež - všichni byli pro zákaz úroků.
To bylo zrušeno až církví, papežem na začátku roku 1908 nebo kdy.
Hlásal to pouze jako součást svého programu víry.
Všiml jsem si, že když se před čtyřmi
lety slavilo 500. výročí vyhlášení
tezí v kostele ve Wittenbergu - znáte Wittenberg,
světoznámý -, hodně se o Lutherovi
psalo a mluvilo, v knihách i v diskusních
pořadech.
Podíval jsem se na ně, některé jsem sledoval.
Nikdo se nezmínil, že Luther byl proti úrokům.
Zákaz úroků!
To samozřejmě
bankéřům - našim bankéřům, jak bychom měli
říkat - vůbec nevyhovuje,
a vysokým financím už vůbec ne.
Byl úplně zticha.
Chtěl jsem však říci něco obecnějšího o peněžním
úvěru.
Hotovostní úvěr předpokládá, že mám přebytek.
Musím mít něco, co sám nepotřebuji.
Ano.
Pokud se na to podívám reálně, pak se jedná o skutečné zboží.
Chovateli skotu zůstane 100 kg hovězího masa.
Nemůže pak říct: "Teď mám přebytek, jak milé.
Spíše má problém.
Koneckonců se nyní musí vypořádat s korupcí.
Začíná hnít.
Jak jsem řekl, a to mu přináší ztrátu.
Totéž musí platit i pro hotovostní
úvěr, proto sleva.
Ne s tím, co jsem ukázal dříve, pokud
ztratím zboží na jedné straně a mám příliš
mnoho peněz, musím ho sundat.
Tak, aby se to vrátilo do pružné rovnováhy.
Tato rovnováha není pevný stav, nic není
stabilní, je nestabilní, srovnatelná
s cirkusovým umělcem na laně - i on musí
neustále pracovat na své balanční tyči, aby nespadl.
To vše k tomu patří.
a korupce je převládajícím názorem
zcela ignorována, ačkoli
je zřejmá jako nic jiného.
Existují i další výhody úrokové sazby:
Pokud se zruší požadavek na úrokovou
sazbu, sníží se i nadměrný příliv peněz k bohatým.
A musím říct, že pokud zakážete úroky,
musíte zakázat i dividendy, protože
jde v podstatě o totéž.
Jedná se o právní rozdíl ve formě, ale
v zásadě to vždy znamená:
Necháte ostatní pracovat za vás
A sbírá bez výkonu.
To není možné.
Tazatel: No, s úrokovými sazbami to vlastně děláte špatně.
Místo toho, aby se hodnota peněz snižovala,
jejich hodnota se s úrokem zvyšuje.
Myslím, že to celou věc jen kazí.
Můžete podrobněji vysvětlit úrokovou sazbu?
Vždy se říká,
že úrok se musí získat z existujících peněz.
Ani to podle mého názoru není úplně správně.
Pokud si totiž vezmu půjčku bez úroků,
musím ji splatit.
Pokud pracuji s úroky, musím je také splácet, takže
musím vydělávat více.
A pokud jich vygeneruji více,
musím do koloběhu vrátit nové peníze.
Nechceme přece, aby nastala deflace,
aby bylo málo peněz.
Peníze musíme doplnit, což panovník
dělá prostřednictvím svých státních výdajů
- řekli bychom, že to dělá vláda, která dostává
peníze od centrální banky.
Ale bez zájmu
Tyto zatracené úrokové sazby nemají žádné opodstatnění.
Naopak, jsou výhodné pouze pro banky.
a s ním nám, ostatním občanům, zacpou ústa.
Úrokové sazby jsou opět ve všech ohledech mimo.
Velmi, velmi škodlivé.
Stejně tak dividendy, což je téměř totéž.
To znamená, že korporace jsou rovněž zakázány.
To by mělo být zakázáno.
V minulosti ani nebyly povoleny.
Byly doby, kdy se objevovalo mnoho pochybností
- dokonce i v USA. Někteří z nich byli idealisté.
Velký vliv však měly peněžní měšce, zejména
pod vlivem Londýna, kde byl Nathan Rothschild
vůdčí osobností.
Vždy s úplatky a dalšími věcmi.
Velmi stručná slova k tomuto tématu.
Pokud nemáte zájem, máme všichni více času.
Pak už čas nejsou peníze.
Ale spěch dělá mistra.
Velmi pěkné, děkuji.
Děkuji, to je samozřejmě velmi cenné a poučné.
Když už
jste ke svým komentářům přidal tři střípky
myšlenek, můžete nám je vysvětlit?
Ano, s potěšením.
Útržky myšlenek jsou kvintesencí brožury.
Důsledkem toho je důkaz,
že podle přírodních zákonů by takový
peněžní systém, který
způsobuje neustálý růst a především neustálé
zvyšování příjmů jen
několika málo osob, vůbec neměl existovat.
Důsledkem jsou sociální škody a nevýslovná bída.
To by přirozený peněžní systém neumožňoval.
V druhém plátku jen vysvětluji, že peníze,
kterých je na jedné straně příliš mnoho, na druhé
straně chybí: takže když
průměrný občan nebo většina lidí řekne: Potřebujeme lepší
silnice nebo potřebujeme lepší školy, školky atd., tak ti
lidé vždycky řeknou:
Nemáme peníze!
To je vražedný argument
a je to - konec události!
A do třetice říkám,
co dělají ti, kdo profitují z peněžního systému,
jaké nesmysly s ním dělají a jak šikanují
lidstvo a způsobují mu největší
potíže, jak to vidíme v současnosti.
Když říkám, že je tam hodně peněz,
tak jen říkám, že u nejlépe vydělávajících nebo
nejpříjemnějších investičních bankéřů je
to 3,5 miliardy dolarů ročně.
A to znamená 10 milionů dolarů za kalendářní den.
Je to nepředstavitelná
částka, ale ukazuje neuvěřitelné
množství peněz, které
se hromadí na druhé straně.
A pokud nyní bohatí investují své peníze také do fondů, do investičních fondů,
z nichž největší je v současnosti Black Rock, pak se velmi rychle nahromadí biliony amerických
dolarů, které jim dají neuvěřitelnou moc.
Tazatel: Ano, a tato moc, to je ta špatná věc, se pak
používá k placení válek a podobně.
Hack: Ano, samozřejmě, můžete ji použít k využití všech burz.
A říkají tomu neoliberální ekonomický
řád, což je také hrozná lež.
Protože tito bankéři spekulují a hlavní roli zde vždy hraje
úvěr, který nepotřebujeme v takové míře, jakou
potřebujeme, a to je spekulace, která pak vytváří ještě více peněz.
A pak se do ní napumpuje ještě
více peněz, což
je růst bez konce, který
je na konečné Zemi stejně nemožný.
To však také vede k tomu, že se v určitém okamžiku zhroutí.
Až úvěrová bublina praskne, budou potřebovat ještě více peněz.
V určitém okamžiku to přestane fungovat,
bublina praskne a to bude její konec.
Tazatel: A pak potřebujete válku. Hack:
Válka je vždycky dobrá pracovní terapie.
Mimochodem, Charlie Chaplin to před 100 lety také zaznamenal
ve filmu: Kid - němý film, to je dobře známo.
Viděl jsem to ještě, mnoho lidí to zná také.
Pošle ven svého nalezence, šestiletého chlapce,
který rozbíjí okna kameny.
O pět minut později přijde Charlie Chaplin jako sklenář,
aby ji opravil a vybral peníze.
Proto ji rozbijete, abyste ji mohli opravit.
Zinscenovaná válka, která má následně obnovit,
a průmysl a bankéři na ní vždy vydělají.
Financují také válku.
Vždy na obou stranách.
Jedná se o uznávanou metodu.
Odtud tedy pochází ta obrovská bída,
kterou dnes na zemi nacházíme.
A proto musíme být jako obyčejní
lidé pod neustálým tlakem.
Stále tlak, tlak, tlak, takže se ani nestačíme zamyslet.
Rozhodně ne volný čas na hlubší přemýšlení.
Ne. Měnový systém musí být reformován.
A nyní něco o reformě.
Je to docela jednoduché,
chcete-li, demokratické:
Potřebujeme většinu, která řekne, že to všechno musíme změnit.
Tazatel: Je docela zarážející a příznačné, že
žádná otevřená diskuse o měnovém systému
není zjevně povolena ani žádoucí.
A právě proto jsou vaše komentáře tak
cenné, jako nesouhlasný hlas.
Doufejme, že vaše myšlenky vyslechne a vezme na vědomí mnoho, mnoho
lidí a že systém, o kterém se dříve myslelo,
že nemá alternativu, bude skutečně zpochybněn.
Děkuji vám za rozhovor.
A děkujeme vám za vaše odhodlání. Vše nejlepší a brzy na viděnou.
Říkám, prosím. Není zač.
Ano, děkuji.